Zpěv první: Stvoření

Věnování

VĚNOVÁNO
Śrīlovi Prabhupādovi
Bhaktisiddhāntovi Sarasvatīmu
Gosvāmīmu Mahārājovi

MÉMU DUCHOVNÍMU MISTROVI
k 26. výročí jeho odchodu z této planety.

Žije věčně ve svých božských pokynech
a jeho následovník žije s ním.

Úvod

Śrīmad-Bhāgavatam se zaměřuje na Absolutní Pravdu. Pojetí Boha a pojetí Absolutní Pravdy nejsou na stejné úrovni. Pojetí Boha poukazuje na vládce, kdežto pojetí Absolutní Pravdy poukazuje na summum bonum neboli na konečný zdroj všech energií. To však nevytváří odlišné chápání Osobnosti Boha jakožto vládce, protože vládce nemůže být neosobní. Současné vlády, zvláště demokratické vlády, jsou samozřejmě do jisté míry neosobní, ale konečným představitelem výkonné moci je vždy nějaká osoba, a neosobní rys vlády je osobnímu rysu takto podřízen. Kdykoli tedy hovoříme o vládě, musíme nepochybně připustit existenci osobnosti. Jelikož existují různí vládci, kteří vládnou v různých oblastech, může existovat mnoho malých bohů. Podle Bhagavad-gīty se každý vládce, který disponuje nějakou neobyčejnou silou, nazývá vibhūtimat sattva neboli vládce zplnomocněný Pánem. Existuje mnoho vibhūtimat sattev — vládců či bohů s různými konkrétními silami — ale Absolutní Pravda je jen jediná. Śrīmad-Bhāgavatam označuje Absolutní Pravdu neboli summum bonum jako paraṁ satyam.

Autor Śrīmad-Bhāgavatamu, Śrīla Vyāsadeva, nejprve vzdává své uctivé poklony Absolutní Pravdě. Jelikož tato paraṁ satyam je původním zdrojem všech energií, je také Nejvyšší Osobou. Bozi, vládci, jsou bezpochyby osoby, ale paraṁ satyam, od níž bozi získávají moc vládnout, je Nejvyšší Osoba. Sanskrtské slovo īśvara (vládce) má význam “Bůh”, ale Nejvyšší Osoba se nazývá parameśvara, nejvyšší īśvara. Nejvyšší Osoba, parameśvara, je svrchovaně vědomá osobnost, a jelikož nezískává sílu z žádného jiného zdroje, je také svrchovaně nezávislá. Ve védských spisech je jako nejvyšší bůh neboli jako vládce všech ostatních bohů jako jsou Indra, Candra a Varuṇa popisován Brahmā, ale Śrīmad-Bhāgavatam potvrzuje, že ani Brahmā není nezávislý co se týče jeho moci a vědomostí. Obdržel poznání v podobě Ved od Nejvyšší Osoby, která sídlí v srdci každé živé bytosti. Tato Nejvyšší Osobnost zná vše přímo i nepřímo. Nekonečně malé individuální osoby, které jsou částečkami Nejvyšší Osobnosti, mohou znát přímo i nepřímo vše o svých tělech, tedy o zevních rysech, ale Nejvyšší Osobnost má úplné vědomosti o všech Svých rysech vnějších i vnitřních.

Slova janmādy asya naznačují, že zdrojem všeho tvoření, udržování a ničení je jedna a tatáž svrchovaná vědomá osoba. I z vlastní zkušenosti vidíme, že nic se nevytváří z mrtvé hmoty, ale že živá bytost dokáže hmotu vytvářet. Například hmotné tělo se vyvíjí v pracující stroj prostřednictvím styku s živou bytostí. Člověk s chabými vědomostmi považuje chybně tělesný stroj za živou bytost, ale ve skutečnosti je živá bytost základem tělesného stroje. Tělesný stroj je k ničemu, jakmile jej opustí živá jiskra. Podobně je původním zdrojem veškeré hmotné energie Nejvyšší Osoba. Tato skutečnost se objevuje v celé védské literatuře a všechny význačné osobnosti duchovní vědy tuto pravdu přijaly. Živá síla se nazývá Brahman a jeden z největších ācāryů (učitelů), Śrīpāda Śaṅkarācārya, kázal, že Brahman je podstata a kosmický výtvor je kategorie. Původní zdroj všech energií je živá síla a logicky je přijímán jako Nejvyšší Osoba. Tato Nejvyšší Osoba si je tedy vědoma všeho minulého, přítomného i budoucího a také každého jednotlivého koutu Svého stvoření, ať hmotného či duchovního. Nedokonalá živá bytost ani neví, co se děje v jejím vlastním těle. Jí potravu, ale neví, jak se tato potrava mění v energii, jak udržuje její vlastní tělo při životě. Je-li však živá bytost dokonalá, je si vědoma všeho, co se děje, a jelikož Nejvyšší Osoba je naprosto dokonalá, je zcela přirozené, že zná vše do posledního detailu. V důsledku toho Śrīmad-Bhāgavatam nazývá dokonalou osobnost “Vāsudeva” neboli ten, kdo žije všude za plného vědomí a kdo má dokonale v moci Své úplné energie. Śrīmad-Bhāgavatam všechny tyto věci jasně vysvětluje a čtenář má plnou příležitost k tomu, aby vše kriticky studoval.

Śrīmad-Bhāgavatam v moderní době kázal Śrī Caitanya Mahāprabhu Svým vlastním příkladem. Svojí bezpříčinnou milostí nám usnadnil proniknout do obsahu Śrīmad-Bhāgavatamu, a proto se zde v krátkosti zmíníme o Jeho životě a učení, abychom čtenářům pomohli porozumět skutečné hodnotě tohoto díla.

Je nezbytné, aby se Śrīmad-Bhāgavatamu člověk učil od osoby Bhāgavatam. Osoba Bhāgavatam je ta, která učení Śrīmad-Bhāgavatamu ztělesňuje vlastním životem. Jelikož Śrī Caitanya Mahāprabhu je Absolutní Osobností Božství, je Bhagavānem i Bhāgavatamem zároveň. Jeho přístup ke Śrīmad-Bhāgavatamu je proto vhodný pro všechny lidi na celém světě. A Jeho přáním bylo, aby zvláště ti, kteří se narodí v Indii, kázali Śrīmad-Bhāgavatam po celém světě.

Śrīmad-Bhāgavatam je věda o Absolutní Osobnosti Božství, o Kṛṣṇovi, o Němž nám předběžnou informaci poskytuje Bhagavad-gītā. Śrī Caitanya Mahāprabhu řekl, že každý — bez ohledu na své postavení — kdo dokonale zná vědu o Kṛṣṇovi (Śrīmad-Bhāgavatam a Bhagavad-gītu), se může stát jejím autorizovaným kazatelem a učitelem.

Lidská společnost potřebuje vědu o Kṛṣṇovi pro dobro celého trpícího lidstva světa a my jednoduše žádáme vůdce všech národů, aby přijali tuto vědu o Kṛṣṇovi nejen pro své vlastní dobro, ale i pro dobro společnosti a pro dobro všech lidí na celém světě.

ŽIVOT A UČENÍ PÁNA CAITANYI, KAZATELE ŚRĪMAD-BHĀGAVATAMU

Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu, velký apoštol lásky k Bohu a otec společného zpívání svatého jména Pána*, se zjevil ve Śrīdhāmu Māyāpuru, čtvrti města Navadvīpu v Bengálsku, na večer Phālgunī Pūrṇimā roku 1407 Śakābdy (což odpovídá únoru 1486 křesťanského kalendáře).
* Zpíváním se v této knize obvykle rozumí také zpěvné přednášení, odříkávání a rychlé opakování (viz anglické chant, pozn. překl.).

Jeho otec, Śrī Jagannātha Miśra, vzdělaný brāhmaṇa z oblasti Sylhetu, přišel do Navadvīpu jako student, protože tehdy byl Navadvīp považován za středisko vzdělanosti a kultury. Poté, co se oženil se Śrīmatī Śacīdevī, dcerou Śrīly Nīlāmbary Cakravartīho, velikého učence z Navadvīpu, usadil se na břehu Gangy.

Jagannātha Miśra měl se svojí ženou Śrīmatī Śacīdevī mnoho dcer, a většina z nich v útlém věku zemřela. Svoji rodičovskou lásku nakonec zaměřili na dva syny, kteří přežili, což byli Śrī Viśvarūpa a Viśvambhara. Desátý a nejmladší syn, Jenž se jmenoval Viśvambhara, se později proslavil jako Nimāi Paṇḍita a poté, co přijal životní stav odříkání, byl znám jako Śrī Caitanya Mahāprabhu.

Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu projevoval Své transcendentální činnosti po dobu čtyřiceti osmi let a poté odešel z tohoto světa v Purī roku 1455 Śakābdy.

Prvních dvacet čtyři let strávil v Navadvīpu jako student a hospodář. Jeho první ženou byla Śrīmatī Lakṣmīpriyā, která zemřela velice mladá, když byl Pán mimo domov. Když se vrátil z východního Bengálska, matka Jej požádala, aby se znovu oženil, a On souhlasil. Jeho druhou ženou byla Śrīmatī Viṣṇupriyā Devī, která odloučení od Pána nesla po celý život, protože ve věku dvaceti čtyř let přijal řád sannyāsa, a Śrīmatī Viṣṇupriyā tehdy byla sotva šestnáctiletá.

Poté, co přijal stav sannyāsa, zůstal na žádost Své matky Śrīmatī Śacīdevī v Jagannātha Purī. Tam pobýval dvacet čtyři let. Šest let z toho neustále cestoval po celé Indii (zvláště po jižní Indii) a kázal Śrīmad-Bhāgavatam.

Pán Caitanya nejen kázal Śrīmad-Bhāgavatam, ale zároveň také rozšiřoval mezi lidmi učení Bhagavad-gīty tím nejpraktičtějším způsobem. V Bhagavad-gītě je Pán Śrī Kṛṣṇa vylíčen jako Absolutní Osobnost Božství a Sám v této knize transcendentální vědy ve Svých posledních pokynech říká, že člověk se má vzdát všech náboženských činností a přijmout Ho (Pána Śrī Kṛṣṇu) jako jediného Pána, Jenž je hoden uctívání. Poté potvrdil, že všichni Jeho oddaní budou ochráněni před všemi druhy hříšných činů a že nebude nic, čeho by se museli bát.

Navzdory přímému příkazu Pána Śrī Kṛṣṇy a učení Bhagavad-gīty Jej bohužel méně inteligentní lidé považují omylem za pouhou velkou historickou osobnost a nemohou Jej tudíž přijmout jako původní Osobnost Božství. Takoví lidé s chabým poznáním jsou oklamáni mnoha neoddanými. Proto učení Bhagavad-gīty vykládají chybně dokonce i velcí učenci. Po odchodu Pána Śrī Kṛṣṇy z tohoto světa byly k Bhagavad-gītě napsány stovky komentářů. Jejich autory byli vzdělaní učenci, ale téměř všichni byli motivováni svými osobními zájmy.

Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu je tentýž Pán Śrī Kṛṣṇa. Tentokrát se však zjevil jako velký oddaný Pána, aby kázal všem lidem, a zvlášť teologům a filozofům, o transcendentálním postavení Śrī Kṛṣṇy, prvotního Pána a příčiny všech příčin. Základem Jeho kázání je, že Pán Śrī Kṛṣṇa, který se zjevil ve Vrajabhūmi (Vṛndāvanu) jako syn vrajského krále (Nandy Mahārāje), je Nejvyšší Osobností Božství, a proto by Ho měl každý uctívat. Vṛndāvan-dhām se neliší od Pána, neboť jméno, sláva, podoba a místo, kde se Pán zjevil, jsou s Pánem totožné jako absolutní poznání. Vṛndāvan-dhām je proto hodný uctívání stejně jako Pán Samotný. Nejvyšší způsob transcendentálního uctívání Pána ukázaly dívky z Vrajabhūmi v podobě čisté lásky k Němu, a Śrī Caitanya Mahāprabhu považuje jejich chování za nejvznešenější druh uctívání. Přijímá Śrīmad-Bhāgavata Purāṇu jako bezeskvrnnou literaturu, která je určená pro pochopení Pána, a káže, že konečným cílem života všech živých bytostí je dosáhnout premy neboli lásky k Bohu.

Mnozí oddaní Pána Caitanyi, jako byli Śrīla Vṛndāvan dāsa Ṭhākura, Śrī Locana dāsa Ṭhākura, Śrīla Kṛṣṇadāsa Kavirāja Gosvāmī, Śrī Kavikarṇapūra, Śrī Prabodhānanda Sarasvatī, Śrī Rūpa Gosvāmī, Śrī Sanātana Gosvāmī, Śrī Raghunātha Bhaṭṭa Gosvāmī, Śrī Jīva Gosvāmī, Śrī Gopāla Bhaṭṭa Gosvāmī, Śrī Raghunātha dāsa Gosvāmī a v novější době, během posledních dvou set let, Śrī Viśvanātha Cakravartī, Śrī Baladeva Vidyābhūṣaṇa, Śrī Śyāmānanda Gosvāmī, Śrī Narottama dāsa Ṭhākura, Śrī Bhaktivinoda Ṭhākura a konečně Śrī Bhaktisiddhānta Sarasvatī Ṭhākura (náš duchovní učitel) a mnozí jiní velcí a známí učenci a oddaní Pána, napsali o životě a učení Pána mnohosvazkové knihy a spisy. Všechna tato literární díla jsou založena na śāstrách jako jsou Vedy, Purāṇy, Upaniṣady, Rāmāyaṇa, Mahābhārata a další historická a autentická písma, která schválili uznávaní ācāryové. Jsou jedinečná z hlediska stylu a nepřekonatelná z hlediska podání, a jsou plná transcendentálního poznání. Většina lidí na světě je však bohužel stále ještě nezná, ale když tyto spisy, psané většinou v sanskrtu nebo bengálštině, budou rozšířeny a předloženy myslícím lidem, potom sláva Indie a poselství lásky zaplaví celý tento chorobný svět, jenž marně hledá mír a blahobyt pomocí různých iluzorních metod, které ācāryové z žádné učednické posloupnosti neschvalují.

Čtenáři tohoto stručného pojednání o životě a učení Pána Caitanyi získají mnohem více informací, přečtou-li si knihy Śrīly Vṛndāvana dāse Ṭhākura (Śrī Caitanya-bhāgavata) a Śrīly Kṛṣṇadāse Kavirāje Gosvāmīho (Śrī Caitanya-caritāmṛta). Autor Caitanya-bhāgavaty kouzelně popsal útlé dětství Pána a v Caitanya-caritāmṛtě je jasně vyloženo Jeho učení. Nyní je vše dostupné rovněž anglicky mluvící veřejnosti v podobě knihy Teachings of Lord Caitanya (v češtině pod názvem Zlatý avatār).

Události z Pánova útlého dětství zaznamenal jeden z Jeho předních oddaných a Jeho současník Śrīla Murāri Gupta, který byl toho času lékařem, a pozdější období života Śrī Caitanyi Mahāprabhua zachytil Jeho osobní tajemník Śrī Dāmodara Gosvāmī neboli Śrīla Svarūpa Dāmodara, jenž byl v Purī Jeho téměř stálým společníkem. Tito dva oddaní zaznamenali všechny události související s Pánovými činy, a všechny pozdější knihy, o kterých jsme se zde zmiňovali, byly sepsány na základě poznámek (kaḍacā) Śrīly Dāmodara Gosvāmīho a Murāri Gupty.

Jak již bylo řečeno, Pán se zjevil na večer Phālgunī Pūrṇimā roku 1407 Śakābdy, a toho večera došlo z Jeho vůle k zatmění měsíce. V době zatmění mají Hindové ve zvyku vykoupat se v Ganze nebo jiné posvátné řece a zpívat védské mantry, aby se očistili. Když se Pán Caitanya během zatmění narodil, celou Indií zněl svatý zvuk Hare Kṛṣṇa, Hare Kṛṣṇa, Kṛṣṇa Kṛṣṇa, Hare Hare / Hare Rāma, Hare Rāma, Rāma Rāma, Hare Hare. Těchto šestnáct jmen Pána se objevuje v mnoha Purāṇách a Upaniṣadách, kde jsou popsána jako Tāraka-brahma nāma tohoto věku. V śāstrách se píše, že zpívání těchto svatých jmen Pána, je-li bez přestupků, může vysvobodit pokleslou duši z hmotného otroctví. Existuje bezpočet jmen Pána, ať už v Indii nebo mimo ni, a všechna jsou stejně dobrá, jelikož všechna označují Nejvyšší Osobnost Božství. Ale vzhledem k tomu, že těchto šestnáct jmen je zvláště doporučováno pro tento věk, lidé by jich měli využít a následovat cestu velkých ācāryů, kteří dosáhli dodržováním předpisů śāster (zjevených písem) úspěchu.

Že se Pán zjevil v době zatmění měsíce, bylo předzvěstí Jeho zvláštního poslání. Tímto posláním bylo kázat o důležitosti zpívání svatých jmen Pána v tomto věku Kali (věku svárů). V současnosti vznikají hádky kvůli úplným maličkostem, a proto śāstry doporučují pro tento věk společný základ seberealizace, totiž zpívání svatých jmen Pána. Lidé se mohou scházet a oslavovat Pána ve svých jazycích a melodickými písněmi, a pokud se to děje bez přestupků, je jisté, že zúčastnění postupně dosáhnou duchovní dokonalosti, aniž museli podstoupit přísnější metody. Na takových setkáních může každý — vzdělaný i hloupý, bohatý i chudý, hind i muslim, Angličan i Ind, caṇḍāla i brāhmaṇa — naslouchat transcendentálním zvukům a odstranit tak prach, který se stykem živé bytosti s hmotou usadil na zrcadle srdce. Na stvrzení Pánova poslání všichni lidé na celém světě přijmou svaté jméno Pána jako společný program všeobecného náboženství lidstva. Jinými slovy řečeno, příchod svatého jména se udál spolu s příchodem Pána Śrī Caitanyi Mahāprabhua.

Když byl Pán v náručí Své matky, okamžitě přestal plakat, jakmile ženy, které stály kolem, začaly zpívat svatá jména a tleskat rukama do rytmu. Sousedé to sledovali s pocity respektu a úcty. Někdy se mladé dívky bavily tím, že Pána rozplakaly a poté Jej uklidňovaly zpíváním svatého jména. Takto již od raného dětství začal Pán kázat o významu svatého jména. V mládí byl Śrī Caitanya znám jako Nimāi. Toto jméno Mu dala Jeho milovaná matka, protože se Pán narodil pod nimbovým stromem na dvoře Svých rodičů.

Když bylo Pánovi šest měsíců a na slavnosti anna-prāśana Mu nabídli první tuhé jídlo, Pán naznačil Své budoucí činy. V té době bylo zvykem položit před dítě mince a knihy, aby se tak ukázaly jeho budoucí sklony. Před Pána položili Śrīmad-Bhāgavatam na jedné straně a zlaté mince na druhé a Pán okamžitě sáhl po Bhāgavatamu.

Když byl ještě malým dítětem, které lezlo po dvorku, stalo se, že jednoho dne se před Ním objevil had a Pán si s ním začal hrát. Všichni kolem byli zděšení, ale po chvilce se had odplazil a matka své dítě odnesla. Jednou Jej ukradl zloděj, který chtěl vzít Jeho ozdoby, ale pro Pána to znamenalo pouze příjemný výlet na jeho ramenou. Zmatený zloděj hledal osamělé místo, kde by dítě oloupil; bloudil sem a tam a nakonec přišel zpátky před dům Jagannātha Miśry. A protože se bál, že by mohl být dopaden, položil dítě na zem a utekl. Je samozřejmé, že zneklidnění rodiče a příbuzní byli šťastni, že ztracené dítě našli.

Jednou byl v domě Jagannātha Miśry na návštěvě bráhmanský poutník. Když začal obětovat jídlo Bohu, Pán se před ním objevil a kousek mu snědl. Jídlo tak nemohlo být obětované, jelikož se ho dítě dotklo, a proto ho brāhmaṇa musel uvařit znovu. Podruhé se však stalo totéž, a když se stejná událost opakovala potřetí, dítě nakonec uložili do postele. Kolem půlnoci, když všichni v domě tvrdě spali ve svých pokojích, potulný brāhmaṇa obětoval své jídlo Božstvu, ale i tehdy se před poutníkem objevil malý Pán a oběť mu překazil. Brāhmaṇa poté začal naříkat, ale protože všichni tvrdě spali, nikdo jej neslyšel. Tehdy se před štěstím obdařeným brāhmaṇou zjevil malý Pán jako Samotný Kṛṣṇa a vyjevil mu tak Svoji skutečnou totožnost. Brāhmaṇa dostal zákaz o tom hovořit a dítě se vrátilo do náručí Své matky.

Existuje mnoho podobných příběhů z Jeho dětství. Jako nezbedný chlapec si někdy tropil žerty z ortodoxních brāhmaṇů, kteří se koupali v Ganze. Když si brāhmaṇové stěžovali Jeho otci, že po nich stříká vodu místo aby byl ve škole, Pán se náhle před Svým otcem objevil, jako by právě přicházel ze školy — se všemi školními knihami i oblečením. Na ghātu* si také tropil žerty z dívek ze sousedství, které uctívaly Śivu, aby dostaly dobré manžely. To je běžný zvyk svobodných dívek z hinduistických rodin. Když se věnovaly tomuto uctívání, Pán se před nimi rozpustile objevil a řekl: “Mé milé sestry, dejte Mi prosím všechny obětiny, které jste přinesly Śivovi. Śiva je Můj oddaný a Pārvatī je Mojí služebnicí. Když budete uctívat Mě, pak budou Śiva a všichni ostatní polobozi spokojenější.” Některé odmítly rozpustilého Pána uposlechnout a On je za to proklel, že budou provdány za starce, kteří již budou mít sedm dětí se svými dřívějšími manželkami. Ze strachu a jindy z lásky Mu dívky také různé věci nabídly, a tehdy jim požehnal a ujistil je, že budou mít mladé a dobré manžely a budou matkami dvanácti dětí. Požehnání je sice rozveselilo, ale často si na tyto příhody stěžovaly svým matkám.

* Schodiště na břehu řeky nebo jezera, kde se lidé koupají.

Takto Pán prožil Své dětství. Již v šestnácti letech založil Svou vlastní catuṣpāṭhī (vesnickou školu, kterou řídí učený brāhmaṇa). V této škole učil pouze o Kṛṣṇovi, dokonce i při hodinách gramatiky. Śrīla Jīva Gosvāmī, aby potěšil Pána, později sepsal mluvnici sanskrtu, v níž jsou všechna gramatická pravidla vysvětlena pomocí příkladů, které užívají svatá jména Pána. Tato mluvnice se i dnes běžně používá. Je známá pod názvem Hari-nāmāmṛta-vyākaraṇa a je předepsaná jako školní mluvnice v bengálských školách.

V té době přišel do Navadvīpu rozmlouvat o śāstrách velký kašmírský učenec jménem Keśava Kāśmīri. Kašmírský paṇḍita byl proslaveným učencem a na svých cestách navštívil všechna střediska vzdělanosti v Indii. Nakonec přišel do Navadvīpu, aby se i zde utkal s nejvzdělanějšími paṇḍity. Navadvīpští paṇḍité rozhodli, aby se jeho soupeřem stal Nimāi Paṇḍita (Pán Caitanya). Uvažovali tak, že kdyby Nimāi Paṇḍita utrpěl porážku, měli by sami ještě další možnost s učencem rozmlouvat, neboť Nimāi byl ještě chlapec. A kdyby byl poražen kašmírský paṇḍita, jejich sláva by tím jedině vzrostla, protože lidé by říkali, že pouhý chlapec z Navadvīpu zvítězil nad velkým učencem, který byl známý po celé Indii. Stalo se, že Nimāi Paṇḍita potkal Keśavu Kāśmīriho při procházce po břehu Gangy. Pán ho požádal, aby složil nějaký sanskrtský verš na oslavu Gangy a paṇḍita složil během okamžiku sto ślok. Když je recitoval, jeho hlas byl jako bouře a ukazoval sílu jeho nesmírné učenosti. Nimāi Paṇḍita si okamžitě všechny śloky bez jediné chyby zapamatoval. Zopakoval šedesátou čtvrtou śloku a upozornil na jisté rétorické a literární nepřesnosti. Konkrétně vyjádřil pochybnost nad způsobem použití slova bhavānī-bhartuḥ — upozornil, že to slovo bylo nadbytečné. Bhavānī znamená “žena Śivy”, a kdo jiný může být jejím bhartā neboli “manželem”? Poukázal ještě na několik dalších rozporů a kašmírský paṇḍita byl ohromen. Překvapilo ho, že pouhý student gramatiky dokáže nalézt literární chyby u zkušeného učence. Ačkoliv rozhovor skončil dřív, nežli se stačilo sejít obecenstvo a než došlo k veřejnému utkání učenců, zpráva o něm se jako blesk rozšířila po celém Navadvīpu. Nakonec však Keśavovi Kāśmīrimu přikázala ve snu bohyně učenosti Sarasvatī, aby se Pánovi odevzdal, a tak se kašmírský paṇḍita stal stoupencem Pána.

Pán se pak s velkou slávou a veselím oženil a začal v Navadvīpu kázat o skupinovém zpívání svatého jména Pána. Někteří z brāhmaṇů Mu začali Jeho věhlas závidět a kladli Mu do cesty mnoho překážek. Jejich závist byla tak veliká, že nakonec přednesli muslimskému soudci v Navadvīpu stížnost. V Bengálsku tehdy vládli Pathanové, a správcem této provincie byl Nawab Hussain Šáh. Muslimský soudce v Navadvīpu stížnost brāhmaṇů se vší vážností vyslechl a varoval stoupence Nimāie Paṇḍita, aby nezpívali jméno Hariho nahlas. Pán Caitanya však Své stoupence požádal, aby Kaziho nařízení neuposlechli, a oni pokračovali ve svém saṅkīrtanu (zpívání) jako obvykle. Soudce poté poslal četníky, kteří saṅkīrtan přerušili a zničili jim několik mṛdaṅg (bubnů). Když se Nimāi Paṇḍita o této události dozvěděl, zorganizoval stranu pro občanskou neposlušnost. Byl vlastně prvním, který v Indii zorganizoval hnutí pro občanskou nespolupráci za správnou věc. Uspořádal průvod statisíce lidí s tisíci karatāly (ručními činelky) a mṛdaṅgami a tento průvod procházel navzdory Kaziho nařízení ulicemi Navadvīpu. Nakonec průvod stanul před domem Kaziho, který ze strachu před zástupem lidí prchl po schodech do vyššího patra. Velké zástupy shromážděné před Kaziho domem byly v bojovné náladě, ale Pán je požádal, aby se ztišily. Tehdy Kazi sešel dolů a pokusil se Pána usmířit tím, že Ho oslovil jako svého synovce. Řekl, že Nīlāmbara Cakravartī je jeho strýc a tudíž Śrīmatī Śacīdevī, matka Nimāie Paṇḍita, je jeho sestra. Zeptal se Pána, zda se syn jeho sestry může hněvat na Svého strýce, a Pán odpověděl, že když je Kazi Jeho strýcem z matčiny strany, měl by Jej přijmout ve svém domě jako svého synovce. Tímto způsobem se spor urovnal a oba učenci započali dlouhou rozmluvu o Koránu a hinduistických śāstrách. Pán vznesl otázku, týkající se zabíjení krav, a Kazi Mu náležitě odpověděl s odkazem na Korán. Na oplátku se také Kazi zeptal Pána na obětování krav, které se popisuje ve Vedách, a Pán odpověděl, že oběť, o níž se ve Vedách píše, není skutečným zabíjením krav. Při takové oběti se obětuje starý býk nebo kráva, aby silou védských manter získali mladé tělo. V Kali-yuze jsou však takové oběti zakázány, neboť neexistují kvalifikovaní brāhmaṇové, schopní takovou oběť vykonat. V Kali-yuze jsou veškeré oběti zakázány proto, jelikož by to byly pouhé plané pokusy pošetilých lidí. V Kali-yuze se pro všechny cíle doporučuje jedině saṅkīrtana-yajña. Těmito slovy Pán nakonec Kaziho přesvědčil, a Kazi se stal Pánovým stoupencem. Vyhlásil, že nikdo nesmí klást překážky saṅkīrtanovému hnutí, které Pán započal, a toto nařízení nechal zapsat svým potomkům jako své přání. Hrob Kaziho stále ještě v Navadvīpu existuje a přicházejí k němu hinduističtí poutníci, aby vzdali svou úctu. Potomci Kaziho tam žijí dodnes a nikdy se nestavěli proti saṅkīrtanovému hnutí, ani v době hinduisticko-muslimských nepokojů.

Tato příhoda jasně ukazuje, že Pán nebyl žádným ustrašeným vaiṣṇavou. Vaiṣṇava je nebojácný oddaný Pána, a jde-li o dobrou věc, je schopný učinit cokoliv. Arjuna byl také oddaným vaiṣṇavou Pána Kṛṣṇy a aby Ho uspokojil, statečně bojoval. Podobně Vajrāṅgajī neboli Hanumān byl oddaným Pána Rāmy, a neoddaným na straně Rāvaṇy dal pěkné ponaučení. Zásadou vaiṣṇavismu je všemožně uspokojovat Pána. Vaiṣṇava je od přírody nenásilná, mírumilovná bytost a má všechny dobré vlastnosti Boha, ale jestliže neoddaný pomlouvá Pána nebo Jeho oddané, vaiṣṇava nikdy takovou drzost nestrpí.

Po této události začal Pán kázat a rozšiřovat Svou Bhāgavata-dharmu neboli saṅkīrtanové hnutí daleko energičtěji, a kdokoli se stavěl proti tomuto rozšiřování yuga-dharmy, povinnosti tohoto věku, byl náležitě potrestán různými druhy trestů. Dva urození brāhmaṇové Cāpala a Gopāla, kteří byli také Pánovými strýci z matčiny strany, byli za trest postiženi malomocenstvím a později, když litovali svého přestupku, je Pán znovu přijal. V době Své kazatelské činnosti posílal denně všechny Své stoupence, včetně Śrīly Nityānandy Prabhua a Ṭhākura Haridāse, dvou předních oddaných, ode dveří ke dveřím, aby kázali Śrīmad-Bhāgavatam. Celý Navadvīp byl naplněn Jeho saṅkīrtanovým hnutím a Jeho hlavní stan byl v domě Śrīvāse Ṭhākura a Śrī Advaity Prabhua, dvou předních ženatých žáků. Tito dva vzdělaní muži, stojící v čele bráhmanské obce, byli nejhorlivějšími stoupenci hnutí Pána Caitanyi. Śrī Advaita Prabhu byl vlastně hlavní příčinou Pánova příchodu. Když Advaita Prabhu viděl, že celá lidská společnost je zabraná do materialistických činností a postrádá oddanou službu, která jediná může zachránit lidstvo od trojího utrpení hmotné existence, ze svého bezpříčinného soucitu se zvrhlou lidskou společností se vroucně modlil za příchod inkarnace Pána a neustále Ho uctíval vodou z Gangy a lístky posvátné tulasī. Při denním kázání v saṅkīrtanovém hnutí měl každý přispět svým dílem, který mu Pán nařídil vykonat.

Nityānanda Prabhu a Śrīla Haridāsa Ṭhākura šli jednou po hlavní ulici a uviděli cestou hlučné shromáždění. Od kolemjdoucích se dozvěděli, že tam činí výtržnosti dva opilí bratři, kteří se jmenovali Jagāi a Mādhāi. Tito dva bratři se narodili v úctyhodné bráhmanské rodině, ale stykem s nízkou společností se z nich stali mravně zkažení lidé a prostopášníci nejhoršího druhu. Nebyli jen opilci, ale také pojídači masa, svůdci žen, lupiči a hříšníci, jaké si jen člověk může představit. Śrīla Nityānanda Prabhu vyslechl všechny ty příběhy a rozhodl se, že tyto dvě pokleslé duše musí být první, které vysvobodí. Kdyby byli oni vysvobozeni a zanechali hříšného života, potom by dobré jméno Pána Caitanyi bylo ještě oslavovanější. S těmito myšlenkami se Nityānanda Prabhu a Haridāsa prodrali davem a požádali oba bratry, aby zpívali svaté jméno Pána Hariho. Opilé bratry tato žádost rozzuřila a zaútočili na Nityānandu Prabhua sprostými nadávkami, a hodný kus cesty oba oddané honili. Večer se zpráva o kazatelské činnosti dostala k Pánovi, kterého potěšilo, když se dozvěděl, že Nityānanda a Haridāsa se pokusili osvobodit takové ubožáky.

Příštího dne se Nityānanda Prabhu opět za bratry vydal, ale jakmile se k nim přiblížil, jeden z nich po Něm hodil kus hliněného džbánu. Zranil Ho na čele a z rány okamžitě začala téci krev. Nityānanda Prabhu byl však tak laskavý, že místo toho, aby se proti tak ohavnému činu ohradil, řekl: “Nevadí, že jsi po Mně hodil ten kámen. I tak vás oba žádám, abyste zpívali svaté jméno Pána Hariho.”

Jednoho z bratrů, Jagāie, toto velkomyslné chování Nityānandy Prabhua velmi ohromilo a ihned padl k Jeho nohám a žádal Jej, aby jeho hříšnému bratrovi odpustil. Když se Mādhāi opět pokusil Nityānandu uhodit, Jagāi ho zadržel a naléhal, aby padl k Jeho nohám. Mezitím se zpráva o Nityānandově zranění donesla až k Pánovi, který se tam okamžitě rozběhl. Rozhněvaný Pán Caitanya přivolal Svou Sudarśana cakru (Pánova nejvyšší zbraň, která má tvar disku), a chtěl oba hříšníky zabít, ale Nityānanda Prabhu Mu připomněl Jeho poslání. Posláním Pána bylo vysvobodit pokleslé duše Kali-yugy a bratři Jagāi a Mādhāi byli typickým příkladem beznadějně pokleslých duší. Devadesát procent lidí tohoto věku se podobá těmto bratrům, navzdory vznešenému rodu a světské váženosti. Podle zjevených písem budou mít všichni obyvatelé světa v tomto věku ty nejnižší vlastnosti śūdrů nebo dokonce ještě nižší. Je třeba připomenout, že Śrī Caitanya Mahāprabhu nikdy neuznával rodový kastovní systém. Spíše se přísně držel výroků śāster a díval se na svarūpu, skutečnou totožnost člověka.

Zatímco Pán přivolával Svou Sudarśana cakru a Śrīla Nityānanda Prabhu Ho žádal, aby oběma bratrům odpustil, oba bratři padli k lotosovým nohám Pána a prosili Ho o odpuštění za své hrubé jednání. Nityānanda Prabhu rovněž naléhal, aby tyto kající se duše přijal, a Pán souhlasil. Ovšem pod podmínkou, že od nynějška oba zanechají všech hříšných činností a zvyků. Oba bratři souhlasili a slíbili, že se vším skončí. Laskavý Pán je přijal a jejich minulé přečiny už pak nikdy nebral v úvahu.

To je zvláštní laskavost Pána Caitanyi. V současné době nikdo nemůže říci, že se nedopouští hříchu. Skutečně nikdo. Ale Pán Caitanya přijímá všechny hříšníky pod podmínkou, že slíbí, že se již nebudou dopouštět hříšných činností a že po duchovním zasvěcení od pravého duchovního mistra se svými návyky přestanou.

Tato příhoda je velice poučná. V současné době jsou prakticky všichni lidé jako Jagāi a Mādhāi. Jestliže chtějí být vysvobozeni od následků svých hříšných činů, musí se uchýlit pod ochranu Pána Caitanyi Mahāprabhua a poté, co obdrží duchovní zasvěcení, se musí zdržet činností, které jsou zakázány v śāstrách. Pán tyto pravidla a zákazy popsal ve Svém učení Śrīlovi Rūpovi Gosvāmīmu.

V době, kdy žil Pán životem hospodáře, nevykonal mnoho zázraků, jaké se obvykle od takových osobností očekávají. Jednou však takový zázrak vykonal v domě Śrīnivāse Ṭhākura, když byl saṅkīrtan v plném proudu. Zeptal se oddaných, co chtějí jíst, a když se dozvěděl, že chtějí mango, požádal o mangové semeno, přestože nebyla doba sklizně. Jakmile Mu semeno přinesli, zasadil je na Śrīnivāsově dvoře a semínko začalo okamžitě klíčit. Za několik okamžiků se z rostliny stal velký mangový strom, obtěžkaný větším množstvím zralých plodů, než kolik mohli oddaní sníst. Strom zůstal na Śrīnivāsově dvoře a od té doby si z něj oddaní vždy brali tolik mangových plodů, kolik chtěli.

Pán vysoce oceňoval lásku dívek z Vrajabhūmi (Vṛndāvanu) ke Kṛṣṇovi. Jednou, z úcty k jejich ryzí službě Pánovi, zpíval Śrī Caitanya Mahāprabhu namísto jmen Pána svatá jména gopī (pasaček krav). Tehdy Ho přišlo navštívit několik Jeho studentů a učedníků, a když viděli, že Pán zpívá jména gopī, velice je to ohromilo. Čistě z pošetilosti se Pána ptali, proč zpívá jména gopī, a radili Mu, aby raději zpíval jméno Kṛṣṇy. Pán byl v extázi a tito pošetilí studenti Ho vyrušili. Potrestal je a vyhnal je ven. Studenti byli téměř stejně staří jako Pán a mysleli si, že je jedním z nich. Společně se domluvili, že když se je Pán znovu odváží takovým způsobem potrestat, zaútočí na Něj. Celá ta událost vyvolala u některých lidí malicherné řeči.

Když se o tom Pán dozvěděl, začal uvažovat o různých druzích lidí ve společnosti. Studenti, profesoři, ploduchtiví pracovníci, yogīni, neoddaní a různé druhy ateistů — všichni se stavěli proti oddané službě Pánu. Přemýšlel: “Mým posláním je osvobodit všechny pokleslé duše tohoto věku, ale pokud proti Mě budou dělat přestupky a budou si myslet, že jsem obyčejný člověk, nijak jim to neprospěje. Jestliže mají začít život duchovní realizace, musí Mi nějakým způsobem prokazovat úctu.” Takto se Pán rozhodl vstoupit do životního stavu odříkání (sannyāsu), neboť k sannyāsīnovi měli lidé většinou úctu.

Před pěti sty lety nebyla společnost tak degradovaná jako je dnes. Tehdy se lidé sannyāsīnovi uctivě klaněli a sannyāsī přísně dodržoval pravidla a omezení životního stavu odříkání. Śrī Caitanya Mahāprabhu nebyl příliš nakloněn životnímu stavu odříkání v tomto věku Kali, ale to bylo pouze proto, že velmi málo sannyāsīnů v tomto věku je schopno dodržovat pravidla a usměrnění, která jsou pro život sannyāsīna předepsaná. Śrī Caitanya Mahāprabhu se rozhodl do tohoto stavu vstoupit a stát se ideálním sannyāsīnem, aby Mu obyčejní lidé prokazovali úctu. Je povinností každého prokazovat sannyāsīnovi úctu, neboť sannyāsī je považován za pána všech vareṇ a āśramů.

V době, kdy Pán uvažoval o přijetí sannyāsu, shodou okolností navštívil Navadvīp Keśava Bhāratī, māyāvādský sannyāsī pocházející z Katwy (Bengálska), a byl pozván na oběd do Pánova domu. Když Keśava Bhāratī vstoupil do Jeho domu, Pán ho požádal, aby Mu udělil titul sannyāsa. Byla to vlastně formalita. Přestože Pán byl ve všech ohledech nezávislý, aby se neodchýlil od příkazů śāster, přijal řád sannyāsa od Keśavy Bhāratīho, i když Keśava Bhāratī nenáležel do vaiṣṇavské sampradāyi (školy).

Po poradě s Keśavou Bhāratīm Pán odešel z Navadvīpu do Katwy, aby řád sannyāsa přijal formálně. Doprovázeli Jej Śrīla Nityānanda Prabhu, Candraśekhara Ācārya a Mukunda Datta, kteří pomáhali s vykonáním obřadu. Událost Pánova přijetí řádu sannyāsa velice podrobně popsal Śrīla Vṛndāvan dāsa Ṭhākura v Caitanya-bhāgavatě.

Pán přijal řád sannyāsa v měsíci Māgha na konci dvacátého čtvrtého roku Svého života a stal se plně kvalifikovaným kazatelem Bhāgavata-dharmy. Ačkoliv stejnou kazatelskou činnost vykonával i v době, kdy byl gṛhasthou, jakmile se vyskytly překážky pro kázání, obětoval ve prospěch pokleslých duší i pohodlí Svého domácího života. Když byl ještě ženatý, Jeho hlavními pomocníky byli Śrīla Advaita Prabhu a Śrīla Śrīvāsa Ṭhākura, ale poté, co přijal řád sannyāsa, se Jeho hlavními pomocníky stali Śrīla Nityānanda Prabhu, Jenž byl pověřen hlavně kázáním v Bengálsku, a šest Gosvāmīch (Rūpa Gosvāmī, Sanātana Gosvāmī, Jīva Gosvāmī, Gopāla Bhaṭṭa Gosvāmī, Raghunātha dāsa Gosvāmī a Raghunātha Bhaṭṭa Gosvāmī), které vedli Śrīla Rūpa a Sanātana a kteří byli pověřeni tím, aby šli do Vṛndāvanu odhalit posvátná místa. Dnešní město Vṛndāvan a význam Vrajabhūmi byl vyjeven vůlí Pána Śrī Caitanyi Mahāprabhua.

Poté, co Pán přijal řád sannyāsa, okamžitě se chtěl vydat do Vṛndāvanu. Celé tři dny putoval Rāḍha-deśem (místy, jimiž neprotéká Ganga). Při pomyšlení na příchod do Vṛndāvanu byl v naprosté extázi. Avšak Śrīla Nityānanda Prabhu změnil směr Jeho cesty a zavedl Jej do domu Advaity Prabhua v Śāntipuru. Pán zůstal v domě Śrī Advaity Prabhua několik dní a jelikož Advaita dobře věděl, že Pán opouští Svůj domov nadobro, poslal Své muže do Navadvīpu pro matku Śacī, aby se mohla naposledy setkat se svým synem. Někteří bezohlední lidé prohlašují, že Pán Caitanya se po přijetí sannyāsu setkal i se Svou ženou a že jí nabídl k uctívání Svůj dřevěný sandál, ale autentické prameny se o žádném takovém setkání nezmiňují. Jeho matka se s Ním setkala v domě Advaity Prabhua, a když spatřila syna v rouchu sannyāsīna, začala naříkat. Požádala svého syna o kompromis, aby se usadil v Purī, aby o Něm mohla snadno získávat zprávy. Pán milované matce slíbil, že toto její poslední přání splní a pak se vydal do Purī a zanechal všechny obyvatele Navadvīpu v oceánu nářků nad odloučením.

Na cestě do Purī Pán navštívil mnoho významných míst. Navštívil chrám Gopīnāthajīho, který ukradl kondenzované mléko pro Svého oddaného Śrīlu Mādhavendru Purīho. Od těch dob je Božstvo Gopīnāthajī známé rovněž jako Kṣīra-corā-gopīnātha. Pán vychutnával tento příběh s velkým potěšením. Sklon ke kradení se projevuje dokonce i v absolutním vědomí, ale protože tento sklon projevuje Absolutní, ztrácí tak svoji zvrácenou podobu, a proto ho uctíval i Pán Caitanya s tím, že Pán a Jeho sklony ke kradení se od sebe neliší. Tento zajímavý příběh o Gopīnāthovi podrobně vylíčil Kṛṣṇadāsa Kavirāja Gosvāmī v Caitanya-caritāmṛtě.

Po návštěvě chrámu Kṣīra-corā-gopīnātha v Remuṇě, která se nachází v Balasore v Orisse, Pán pokračoval ve Své cestě do Purī. Navštívil přitom ještě chrám Sākṣi-gopāla, Jenž se objevil jako svědek při sporu dvou rodin bráhmanských oddaných. Pán vyslechl příběh o Sākṣi-gopālovi s velkým potěšením, protože chtěl přesvědčit ateisty, že Božstva uctívaná v chrámech uznávaných velkými ācāryi nejsou modly, jak tvrdí lidé s chabým poznáním. Božstvo v chrámu je arcā-inkarnace Osobnosti Božství, a proto je Božstvo ve všech ohledech totožné s Pánem. Odpovídá úměrně lásce, jakou k Němu oddaný pociťuje. V příběhu o Sākṣi-gopālovi, v němž se jednalo o spor rodin dvou oddaných Pána, Pán v podobě Své arcā inkarnace šel z Vṛndāvanu až do Vidyānagary, vesnice v Orisse, aby urovnal nepokoj a rovněž aby ukázal zvláštní náklonnost ke Svým služebníkům. Odtud bylo Božstvo přeneseno do Kattaku, a tak i dnes navštěvují chrám Sākṣi-gopāla cestou do Jagannātha Purī tisíce poutníků. Pán zde zůstal přes noc a následujícího dne se vydal do Purī. Nityānanda Prabhu cestou zlomil Svou sannyāsīnskou tyč — Pán se na Něj proto zdánlivě rozhněval a vydal se do Purī sám, zanechávaje Své společníky za Sebou.

Jakmile vstoupil v Purī do Jagannāthova chrámu, okamžitě upadl do transcendentální extáze a klesl na podlahu chrámu v bezvědomí. Správci chrámu tento transcendentální skutek Pána nechápali, ale velký učený paṇḍita Sārvabhauma Bhaṭṭācārya, jenž byl události přítomen, pochopil, že Pánova ztráta vědomí při vstupu do Jagannāthova chrámu není běžnou záležitostí. Sārvabhauma Bhaṭṭācārya, jenž byl nejvyšším paṇḍitou na dvoře Mahārāje Pratāparudry, krále Orissy, byl mladistvým leskem Pána Śrī Caitanyi přitahován a uvědomoval si, že takovýto druh transcendentálního tranzu je zřídkakdy k vidění, a to pouze u největších oddaných, kteří jsou již na transcendentální úrovni a naprosto zapomínají na hmotnou existenci. Pouze osvobozené duše mohou projevit takový transcendentální skutek, a Bhaṭṭācārya, který byl velice vzdělaný, to chápal ve světle transcendentálních písem, která dokonale ovládal. Proto požádal správce chrámu, aby neznámého sannyāsīna nerušili. Požádal je, aby Pána zanesli do jeho domu, aby mohl dále sledovat Jeho stav v bezvědomí. Pán byl okamžitě přenesen do domu Sārvabhaumy Bhaṭṭācāryi, který měl v té době velkou autoritu jako sabhā-paṇḍita, státní děkan fakulty sanskrtské literatury. Učený paṇḍita chtěl pečlivě prozkoumat transcendentální skutek Pána Caitanyi, neboť nesvědomití oddaní často napodobují tyto tělesné projevy, aby se svými předstíranými transcendentálními úspěchy přilákali nevinné lidi a využili jich pro svůj prospěch. Vzdělaný učenec jako byl Bhaṭṭācārya takové podvodníky uměl odhalit a jakmile je vypátral, ihned je zavrhl.

V případě Pána Caitanyi Mahāprabhua zkoumal Bhaṭṭācārya všechny příznaky ve světle śāster. Ověřoval je jako vědec, ne jako bláznivý sentimentalista. Sledoval pohyb žaludku, tlukot srdce a dech v nosních dírkách. Změřil také Pánův tep a zjistil, že všechny Jeho tělesné činnosti se dočasně zcela zastavily. Když umístil před chřípí malý kousek bavlněné látky, podle nepatrného pohybu jemných bavlněných vlákének zjistil, že Pán dýchá. Tak dospěl k závěru, že Jeho tranz v bezvědomí byl pravý, a začal s Pánem zacházet předepsaným způsobem. S Pánem Caitanyou Mahāprabhuem však bylo možné zacházet pouze naprosto unikátním způsobem. Reagoval jedině na svatá jména Pána zpívaná Jeho oddanými. O tomto zvláštním způsobu Sārvabhauma Bhaṭṭācārya nevěděl, protože Pána ještě neznal. Když Jej Bhaṭṭācārya poprvé spatřil v chrámu, jednoduše Ho považoval za jednoho z nesčetných poutníků.

Pánovi společníci, kteří do chrámu přišli o něco později než On, mezitím uslyšeli o Pánově transcendentálním skutku a o tom, že byl přenesen k Bhaṭṭācāryovi. Poutníci v chrámu si o té příhodě ještě stále povídali. Jeden z nich se náhodou setkal s Gopīnāthem Ācāryou, který znal Gadādhara Paṇḍita. Od něj se dověděli, že Pán leží v bezvědomí v sídle Sārvabhaumy Bhaṭṭācāryi, který byl shodou okolností švagrem Gopīnātha Ācāryi. Gadādhara Paṇḍita představil všechny společníky Gopīnāthovi Ācāryovi, a ten je odvedl do Bhaṭṭācāryova domu, kde Pán ležel v bezvědomí duchovního tranzu. Všichni přítomní poté začali jako obvykle nahlas zpívat svaté jméno Pána Hariho, a Pán tak znovu nabyl vědomí. Bhaṭṭācārya pak přivítal všechny včetně Nityānandy Prabhua a vyzval je, aby se stali jeho ctěnými hosty. Oddaní se i s Pánem odešli vykoupat v moři a Bhaṭṭācārya všem zajistil ubytování a stravu v domě Kāśī Miśry. Pomáhal mu rovněž jeho švagr, Gopīnātha Ācārya. Oba přátelsky rozmlouvali o Pánově božskosti, a Gopīnātha Ācārya, který znal Pána již dříve, se pokoušel dokázat, že Pán je Osobností Božství, zatímco Bhaṭṭācārya se pokoušel dokázat, že je jedním z velkých oddaných. Oba uváděli důvody z hlediska autentických śāster a ne na základě sentimentálního hlasu lidu. Boží inkarnace určují śāstry, nikoli veřejné hlasování bláhových fanatiků. Protože Pán Caitanya byl skutečnou Boží inkarnací, dnešní fanatici vyhlašují mnoho takzvaných Božích inkarnací bez odkazu na autorizovaná písma. Sārvabhauma Bhaṭṭācārya a Gopīnātha Ācārya však s takovým bláhovým sentimentalismem neměli nic společného; naopak, oba se pokoušeli potvrdit nebo zamítnout Jeho božskost na základě autentických śāster.

Později se zjistilo, že Bhaṭṭācārya také pocházel z oblasti Navadvīpu, a vyšlo od něho najevo, že Nīlāmbara Cakravartī, děd Pána Caitanyi z matčiny strany, byl shodou okolností spolužákem otce Sārvabhaumy Bhaṭṭācāryi. Díky tomu probudil mladý sannyāsī, Pán Caitanya, v Bhaṭṭācāryovi otcovskou náklonnost. Bhaṭṭācārya byl učitelem mnoha sannyāsīnů v řádu Śaṅkarācārya-sampradāyi a sám také náležel k tomuto kultu. Vzhledem k daným okolnostem si Bhaṭṭācārya přál, aby mladý sannyāsī Pán Caitanya od něj také vyslechl učení Vedānty.

Následovníci Śaṅkarācāryova kultu se obvykle nazývají vedāntisté. To ale neznamená, že Vedāntu studují pouze stoupenci Śaṅkarovy sampradāyi. Vedāntu studují všechny pravé sampradāyi, ale všechny mají svůj vlastní výklad. Je však známé, že tito příslušníci Śaṅkara-sampradāyi obvykle nemají poznání vaiṣṇavských vedāntistů. Titul Bhaktivedanta proto autorovi udělili jako první vaiṣṇavové.

Pán svolil, že vyslechne Bhaṭṭācāryovy přednášky z Vedānty, a usadili se společně v chrámu Pána Jagannātha. Bhaṭṭācārya hovořil celých sedm dní a Pán mu pozorně naslouchal aniž ho přerušoval. Jeho mlčení vyvolalo v Bhaṭṭācāryově srdci určité pochybnosti, a proto se Pána zeptal, proč neměl k jeho výkladům Vedānty žádnou otázku ani komentář.

Pán se před Bhaṭṭācāryou stavěl do pozice hloupého studenta a předstíral, že jeho výkladům Vedānty naslouchá, protože Bhaṭṭācārya to považoval za povinnost sannyāsīna. S jeho přednáškami však nesouhlasil. Tím naznačil, že takzvaní Vedāntisté v Śaṅkara-sampradāyi nebo jakékoli jiné sampradāyi, která nenásleduje pokyny Śrīly Vyāsadeva, studují Vedāntu pouze mechanicky. Nejsou si plně vědomi tohoto velkého vědění. Výklad Vedānta-sūtry podává samotný autor ve Śrīmad-Bhāgavatamu. Ten, kdo nezná Bhāgavatam, bude stěží schopen pochopit, co Vedānta říká.

Bhaṭṭācārya byl velmi vzdělaný muž a pochopil Pánovy sarkastické narážky na populární vedāntisty. Zeptal se Ho proto, proč nevznesl otázku k žádnému bodu, kterému nerozuměl. Bhaṭṭācārya pochopil důvod Jeho hrobového mlčení. Jasně to ukazovalo, že Pán měl na mysli něco jiného. Proto Jej Bhaṭṭācārya požádal, aby mu Svou mysl vyjevil.

Pán potom promluvil následujícím způsobem: “Můj milý pane, rozumím významu sūter jako janmādy asya yataḥ, śāstra-yonitvāt a athāto brahma-jijñāsā z Vedānta-sūtry, ale když je vysvětluješ svým vlastním způsobem, jejich chápání pro mě začíná být obtížné. Smysl sūter je již vysvětlen v nich samých, ale tvé výklady jej pouze zastírají. Záměrně se nedržíš přímého významu sūter, ale nepřímo vytváříš své vlastní interpretace.”

Pán takto napadl všechny vedāntisty, kteří interpretují Vedānta-sūtru se svojí omezenou myšlenkovou schopností podle toho, jak se jim to hodí, a všechny nepřímé interpretace autentických spisů jako je Vedānta-sūtra tímto způsobem odsoudil.

Pán pokračoval: “Śrīla Vyāsadeva ve Vedānta-sūtře shrnul přímé významy manter z Upaniṣad. Ty naneštěstí jejich přímý význam nebereš v úvahu. Nepřímo je interpretuješ odlišným způsobem.

Autorita Ved je naprosto neotřesitelná a nelze o ní pochybovat. A vše co je ve Vedách řečeno se musí přijmout tak, jak je, jinak napadáme autoritu Ved.

Lastura a kravské lejno jsou kost a trus dvou živých bytostí. Protože je však Vedy doporučují jako čisté, lidé je na základě autority Ved jako takové přijímají.”

Znamená to, že člověk nemůže povyšovat svůj nedokonalý rozum nad autoritu Ved. Příkazů Ved musí být uposlechnuto tak, jak jsou zapsány, bez jakýchkoli světských úvah. Takzvaní následovníci védských příkazů vytvářejí své vlastní interpretace těchto příkazů, a tak formují rozličné směry a sekty védského náboženství. Pán Buddha přímo popřel autoritu Ved a zavedl vlastní náboženství. Pouze z tohoto důvodu striktní stoupenci Ved buddhismus nepřijali. Avšak ti, kteří jsou takzvanými stoupenci Ved, jsou ještě horší než buddhisté. Buddhisté mají odvahu popírat Vedy přímo, ale takzvaní stoupenci Ved tuto odvahu nemají, i když zároveň přestupují všechny védské příkazy. Pán Caitanya takovéto jednání odsoudil.

Příklad lastury a kravského lejna, který Pán uvedl, je v této souvislosti velice vhodný. Jestliže je kravské lejno čisté, pak by někoho mohlo napadnout, že stolice vzdělaného brāhmaṇy je ještě čistší, ale jeho argument nebude přijat. Kravské lejno je čisté, ale stolice vysoce postaveného brāhmaṇy čistá není. Pán pokračoval:

“Védské příkazy jsou samy o sobě autoritativní, a jestliže nějaká světská bytost tyto příkazy upravuje, pak popírá jejich autoritu. Je pošetilé považovat se za inteligentnějšího, než byl Śrīla Vyāsadeva. Vše již vyjádřil ve svých sūtrách a není proto potřeba pomoci méně významných osob. Jeho dílo, Vedānta-sūtra, září jako polední slunce, a když se jí někdo pokouší dávat své vlastní interpretace, pak se pokouší zakrýt slunce mrakem své představivosti.

Vedy a Purāṇy mají tentýž účel a smysl. Identifikují Absolutní Pravdu, která je větší než cokoliv jiného. Absolutní Pravda je nakonec realizována jako Absolutní Osobnost Božství s absolutní vládnoucí mocí. Jako taková musí Absolutní Osobnost Božství vlastnit veškeré bohatství, sílu, slávu, krásu, poznání a odříkání. Přesto někdy bývá transcendentální Osobnost Božství kupodivu popisována jako neosobní.

Neosobní popis Absolutní Pravdy je ve Vedách podán proto, aby odstranil světské pojetí absolutního celku. Osobní rysy Pána jsou naprosto odlišné od všech hmotných rysů. Živé bytosti jsou individuální osoby a každá z nich je nedílnou součástí svrchovaného celku. Jestliže části jsou individuálními osobami, potom zdroj jejich emanace nemůže být neosobní. Je to Svrchovaná Osoba mezi všemi relativními osobami.

Vedy nás informují, že z Něho (z Brahmanu) vše vychází a na Něm vše spočívá. A po zničení vše do Něho vstoupí. Je proto konečnou příčinou všech příčin ve smyslu účelu, důvodu i umožnění. Toto nemohou být vlastnosti neosobního objektu.

Vedy nás informují, že On Sám se stává mnoha, a když si to přeje, pohlédne na hmotnou přírodu. Před Jeho pohlédnutím na hmotnou přírodu žádný hmotný vesmírný výtvor neexistoval. Jeho pohled tudíž není hmotný. Když Pán pohlédl na hmotnou přírodu, hmotná mysl a smysly ještě neexistovaly. Tento védský důkaz potvrzuje, že Pán má bez jakékoli pochybnosti transcendentální oči a transcendentální mysl. Nejsou hmotné. Je-li Pán popsán jako neosobní, je to pouhým popřením toho, že by byl hmotný, ale není to popřením Jeho transcendentální osobnosti.

Brahman v konečném pohledu poukazuje na Osobnost Božství. Realizace neosobního Brahmanu je pouhou negací hmotného výtvoru. Paramātmā je lokalizovaný aspekt Brahmanu ve všech druzích hmotných těl. Konečnou realizací Nejvyššího Brahmanu je podle veškerých důkazů zjevených písem realizace Nejvyššího Pána, Osobnosti Božství. On je původním zdrojem viṣṇu-tattev.

Purāṇy jsou také doplňky Ved. Védské mantry jsou pro obyčejného člověka těžko pochopitelné. Ženy, śūdrové a nekvalifikovaní dvojzrozenci z vyšších kast nejsou schopni proniknout do významu védských spisů. A proto byly napsány Mahābhārata a Purāṇy, aby pravdy Ved zpřístupnily. Brahmā řekl ve svých modlitbách k chlapci Śrī Kṛṣṇovi, že štěstí obyvatel Vrajabhūmi, vedených Śrī Nandou Mahārājem a Yaśodāmayī, je nekonečné, neboť Absolutní Pravda je nyní jejich blízkým příbuzným.

Védská mantra udává, že Absolutní Pravda nemá nohy ani ruce, a přesto se pohybuje rychleji než kdokoliv jiný a přijímá vše, co se Jí s oddaností nabízí. Následná prohlášení pak jednoznačně dokládají osobní povahu Pána, i když Jeho ruce a nohy se liší od pozemských rukou a nohou nebo jiných částí těla.

Brahman tedy není nikdy neosobní, ale když se takovéto mantry nepřímo interpretují, vzniká nesprávný názor, že Absolutní Pravda je neosobní. Absolutní Pravda, Osobnost Božství, plně oplývá všemi vznešenými vlastnostmi a má tedy transcendentální podobu plného bytí, poznání a blaženosti. Jak potom chce někdo dokazovat, že Absolutní Pravda je neosobní?

Brahman má všechny vznešené vlastnosti a rozumí se, že vlastní všechny rozmanité energie. Podle autority Viṣṇu Purāṇy (6.7.60), se každá z Viṣṇuových energií řadí do jedné ze tří kategorií. Jeho duchovní energie a energie zahrnující živé bytosti se označují jako vyšší, zatímco hmotná energie je nižší a vyrůstá z nevědomosti.

Energie živých bytostí se odborně nazývá energie kṣetrajña. Tato kṣetrajña-śakti, ačkoliv je kvalitativně totožná s Pánem, bývá v důsledku nevědomosti podmaněna hmotnou energií, a proto trpí všemi druhy hmotných utrpení. Jinými slovy, živé bytosti jsou umístěny v okrajové energii mezi vyšší (duchovní) a nižší (hmotnou) energií, a úměrně stykům živé bytosti buď s hmotnou, nebo s duchovní energií je tato bytost na příslušné vyšší nebo nižší úrovni existence.

Pán stojí nad nižší i okrajovou energií, které byly výše popsány, a Jeho duchovní energie se projevuje ve třech odlišných fázích: jako věčné bytí, věčná blaženost a věčné poznání. Pokud se týká věčného bytí, to je řízené silou, která se nazývá sandhinī; podobně blaženost a vědění jsou řízeny silou hlādinī a saṁvit. Pán jako nejvyšší zdroj všech energií je svrchovaným vládcem duchovní, okrajové i hmotné energie. Všechny různé druhy energií jsou spojeny s Pánem ve věčné oddané službě.

Nejvyšší Osobnost Božství si užívá ve Své věčné transcendentální podobě. Není to ohromující, když si člověk troufá říkat, že Pán je bez energií? Pán je vládce všech energií a živé bytosti jsou nedílné části jedné z nich. Mezi Pánem a živými bytostmi je propastný rozdíl. Jak tedy může někdo tvrdit, že živé bytosti jsou s Pánem totožné? Bhagavad-gītā rovněž udává, že živé bytosti náleží k vyšší energii Pána. Avšak v pojetí vzájemného vztahu energie a energetického zdroje se od sebe energie a její zdroj zároveň neliší. Podobně jako energie a energetický zdroj se od sebe neliší ani Pán a živé bytosti.

Země, voda, oheň, vzduch, éter, mysl, inteligence a falešné ego jsou nižší energie Pána, ale živé bytosti se od nich ode všech jakožto vyšší energie liší. To je učení Bhagavad-gīty (7.4).

Transcendentální podoba Pána existuje věčně a je plná transcendentální blaženosti. Jak tedy může být taková podoba produktem hmotné kvality dobra? Tudíž každý, kdo nevěří v transcendentální podobu Pána, je bezpochyby nevěřící démon a jako takový je nedotknutelný, je persona non grata; osoba, s níž není vhodné se stýkat a která je odsouzena k potrestání králem podsvětí.

Buddhisté se označují jako ateisté, protože nemají úctu k Vedám, ale ti, kteří se vzpírají védským závěrům a zároveň předstírají, že Vedy následují, jsou mnohem nebezpečnější než buddhisté.

Śrī Vyāsadeva velice milostivě shrnul védské poznání ve své Vedānta-sūtře, ale jestliže člověk naslouchá komentářům māyāvādské školy (reprezentované Śaṅkarovou sampradāyou), bude jistě svedený s cesty duchovní realizace.

Vedānta-sūtra se nejprve zabývá teorií emanací. Všechna kosmická projevení jsou emanacemi Pána, Absolutní Osobnosti Božství, které jsou umožněny Jeho rozličnými nepochopitelnými energiemi. U teorie emanace lze užít příkladu zázračného kamene. Zázračný kámen může dotekem proměnit neomezené množství železa ve zlato a sám se přesto nemění. Podobně Nejvyšší Pán může Svými nepochopitelnými energiemi stvořit všechny hmotné světy a přesto Sám zůstává úplný a nezměněný. Je pūrṇa (úplný), a ačkoliv z Něj emanuje neomezené množství pūreṇ, Sám stále zůstává pūrṇou.

Teorie iluze, jak ji představuje māyāvādská škola, je obhajována na základě tvrzení, že teorie emanace by vedla k přeměně Absolutní Pravdy. Kdyby tomu tak bylo, Vyāsadeva by se musel mýlit. Aby se tomuto závěru māyāvādští filozofové vyhnuli, přišli se svojí teorií iluze. Svět neboli kosmický výtvor není neskutečný, jak tvrdí māyāvādská škola. Pouze nemá trvalou existenci. Nestálá věc nemůže být označována jako falešná. Avšak představa, že hmotné tělo je vlastní já, je zcela jistě chybná.

Praṇava (oṁ) neboli oṁkāra z Ved je původní hymnus. Tento transcendentální zvuk je totožný s podobou Pána. Praṇava oṁkāra je základem všech védských hymnů. Tat tvam asi je ve védské literatuře pouze druhotným slovem a toto slovo za původní hymnus nelze pokládat. Śrīpāda Śaṅkarācārya kladl větší důraz na druhotné slovo tat tvam asi, než na prvotní a základní oṁkāru.”

Pán takto hovořil o Vedānta-sūtře a odsoudil celou nauku māyāvādské školy.* Bhaṭṭācārya se pokoušel hájit sebe a svou māyāvādskou školu žonglováním s logikou a gramatikou, ale Pán nad ním zvítězil silou Svých mocných argumentů. Potvrdil, že všichni máme věčný vztah s Osobností Božství a že oddaná služba jakožto opětování vzájemných vztahů je naším věčným zaměstnáním. Výsledkem takovýchto výměn je dosažení premy, lásky k Bohu. Když člověk dosáhne lásky k Bohu, láska k ostatním bytostem automaticky následuje, neboť Pán je souhrnem všech živých bytostí.

* Všechny tyto filozofické jemnosti jsme podrobněji vysvětlili v knize Zlatý avatār, a také Śrīmad-Bhāgavatam je jednu po druhé postupně vyjasňuje.

Pán prohlásil, že kromě tří bodů — totiž věčného vztahu k Bohu, výměně styků s Ním a dosažení lásky k Němu — je vše, čemu Vedy učí, nepotřebné a smyšlené.

Pán dále řekl, že māyāvādská filozofie, jak ji učí Śrīpāda Śaṅkarācārya, je imaginárním výkladem Ved, ale že Śaṅkarācārya tímto způsobem musel učit, neboť to měl nařízené od Nejvyšší Osobnosti Božství. V Padma Purāṇě se říká, že Pán, Osobnost Božství, rozkázal vznešenému Śivovi, aby svedl lidstvo z cesty k Němu (k Osobnosti Božství). Pán tak měl být skrytý, aby to lidi povzbuzovalo k plození stále většího množství obyvatelstva. Śiva řekl Devī: “V Kali-yuze budu v oděvu brāhmaṇy kázat māyāvādskou filozofii, která není ničím jiným, než zahaleným buddhismem.”

Poté, co vyslechl řeč Pána Śrī Caitanyi Mahāprabhua, Bhaṭṭācārya ustrnul v údivu a s úctou na Něj bez jediného slova hleděl. Pán jej pak povzbudil ujištěním, že není důvodu k údivu. “Říkám, že oddaná služba Osobnosti Božství je nejvyšším cílem lidského života.” Potom citoval śloku z Bhāgavatamu a ujistil jej tím, že i osvobozené duše, které dosáhly vysokého stupně duchovní realizace, se uchylují k oddané službě Pánu Harimu, protože Osobnost Božství má takové transcendentální vlastnosti, že přitahuje i srdce osvobozených duší.

Poté si Bhaṭṭācārya přál slyšet výklad śloky “ātmārāma” z Bhāgavatamu (1.7.10). Pán nejprve požádal Bhaṭṭācāryu, aby śloku vyložil jako první, s tím, že pak ji vyloží On. Bhaṭṭācārya potom podal učený výklad śloky se zvláštním zřetelem k logice. Vysvětlil ji devíti různými způsoby založenými hlavně na logice, neboť byl nejslavnějším učitelem logiky své doby.

Pán jej vyslechl, poděkoval mu za učený výklad śloky, a na Bhaṭṭācāryovu žádost vysvětlil verš šedesáti čtyřmi různými způsoby, aniž se dotkl devíti výkladů, které předložil Bhaṭṭācārya.

Když vyslechl Pánův výklad śloky ātmārāma, Bhaṭṭācārya dospěl k přesvědčení, že takovýto učený výklad nemohla podat žádná pozemská bytost.* Śrī Gopīnātha Ācārya se jej již předtím pokoušel přesvědčit o Pánově božskosti, ale Bhaṭṭācārya tehdy ještě nemohl Pána takto přijmout. Nyní však byl Bhaṭṭācārya ohromený Pánovým rozborem Vedānta-sūtry a výklady śloky ātmārāma, a tak si začal uvědomovat, že se dopustil velkého přestupku proti lotosovým nohám Pána, když v Něm nepoznal Samotného Kṛṣṇu. Poté se Mu odevzdal, litoval svého minulého jednání a Pán byl tak laskavý, že Bhaṭṭācāryu přijal. Ze Své bezpříčinné milosti se před ním zjevil nejprve jako čtyřruký Nārāyaṇa a poté jako dvouruký Pán Kṛṣṇa s flétnou v ruce.

* Úplný výklad, který Pán přednesl, by stačil na další malou knihu; čtenáři ho mohou nalézt celý v knize Zlatý avatār.

Bhaṭṭācārya okamžitě padl k Jeho lotosovým nohám a složil mnoho ślok velebících Pána. Jeho milostí téměř okamžitě sestavil téměř sto ślok chválících Pána. Poté ho Pán objal a vlivem transcendentální extáze ztratil Bhaṭṭācārya vědomí tělesné existence. Na jeho těle se objevilo všech osm příznaků tranzu — slzy, chvění, tlukot srdce, pot, návaly emocí, tanec, zpěv a pláč. Śrī Gopīnātha Ācārya se velice radoval a divil se této pozoruhodné proměně svého švagra, která se uskutečnila milostí Pána.

Ze sta překrásných ślok, které Bhaṭṭācārya složil ke chvále Pána, jsou následující dvě nejdůležitější a v krátkosti vysvětlují podstatu Pánova poslání:

1. Odevzdávám se Nejvyššímu Pánu, Osobnosti Božství, který se nyní zjevil jako Śrī Caitanya Mahāprabhu. Je oceánem veškeré milosti, a nyní sestoupil, aby nás učil odpoutanosti, poznání a oddané službě Jemu Samému.

2. Protože čistá oddaná služba Pánu byla postupem času ztracena, Pán se zjevil, aby znovu nastolil její zásady. Vzdávám proto úctu Jeho lotosovým nohám.

Pán vyložil slovo mukti jako ekvivalent slova Viṣṇu, Osobnost Božství. Dosáhnout mukti neboli osvobození z pout hmotné existence znamená dosáhnout služby Pánu.

Pán se potom vydal do jižní Indie a ze všech, které cestou potkal, se stali oddaní Pána Śrī Kṛṣṇy. Oni potom obrátili k oddané službě, Bhāgavata-dharmě, rovněž mnoho dalších lidí. A takto Pán došel až ke břehům Godāvarī, kde se setkal se Śrīlou Rāmanandou Rāyem, správcem Madrasu pod vládou Mahārāje Pratāparudry, krále Orissy. Pánovy rozhovory s Rāmanandou Rāyem jsou velmi důležité pro vyšší realizaci transcendentálního poznání a samy o sobě by svou délkou stačily na malou brožurku. My zde podáme alespoň výtah z jejich rozhovoru.

Śrī Rāmananda Rāya byl seberealizovanou duší, ačkoliv navenek náležel ke kastě, která stojí na společenském žebříčku níže než kasta brāhmaṇů. Nenacházel se v životním stádiu odříkání a mimoto byl vysokým vládním úředníkem. Śrī Caitanya Mahāprabhu ho přesto přijal jako osvobozenou duši na základě vysokého stupně jeho realizace transcendentálního poznání. Podobně přijal Pán Śrīlu Haridāse Ṭhākura, staršího oddaného Pána, který pocházel z mohamedánské rodiny. Je ještě mnoho jiných oddaných, kteří přišli z různých tříd společnosti, sekt a kast. Jediným Pánovým měřítkem byla úroveň oddané služby té které osoby. Nezajímal se o zevní oděv člověka; zajímal se pouze o duši uvnitř a o její činnosti. Tudíž celá kazatelské mise Pána může být pochopena pouze z duchovního hlediska a jako takový nemá kult Śrī Caitanyi Mahāprabhua neboli kult Bhāgavata-dharmy nic společného se světskými záležitostmi, sociologií, politikou, hospodářským rozvojem nebo jakoukoliv životní sférou tohoto druhu. Śrīmad-Bhāgavatam je čistá transcendentální potřeba duše.

Když se Pán setkal na březích Godāvarī se Śrī Rāmanandou Rāyem, zmínil se o varṇāśrama-dharmě, kterou Hindové dodržují. Śrīla Rāmananda Rāya řekl, že dodržováním zásad varṇāśrama-dharmy, systému čtyř kast a čtyř životních stádií lidského života, může každý realizovat Transcendenci. Podle Pána je systém varṇāśrama-dharma pouze povrchní a má velmi málo společného s nejvyšší realizací duchovních hodnot. Nejvyšší životní dokonalostí je dosáhnout neulpívání na hmotných poutech a tomu úměrně realizovat transcendentální láskyplnou službu Pánu. Osobnost Božství uzná každou živou bytost, která na této cestě dělá pokroky. Oddaná služba je tedy vrcholem rozvoje veškerého poznání. Když se Śrī Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství, zjevil, aby osvobodil všechny pokleslé duše, doporučil všem živým bytostem osvobození následujícím způsobem: Všechny živé bytosti emanují z Boha, Nejvyšší Absolutní Osobnosti Božství, a proto Ho musejí uctívat svými předepsanými činnostmi, neboť vše co vidíme je rovněž expanzí Jeho energie. To je cesta ke skutečné dokonalosti, kterou schvalují všichni praví ācāryové, minulí i současní. Varṇāśramský systém je víceméně založen na morálních a etických zásadách. Je v něm velice málo realizace Transcendence a Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu ho odmítl jako povrchní a požádal Rāmanandu Rāye, aby šel hlouběji.

Śrī Rāmananda Rāya poté navrhl zřeknutí se plodonosných činností a odevzdání výsledků svého jednání Pánu. Bhagavad-gītā (9.27) v této souvislosti radí: “Ať činíš cokoliv, ať pojídáš cokoliv, ať daruješ cokoliv a ať provádíš jakákoliv pokání, vždy to čiň jen jako oběť Mně.” Takováto odevzdanost naznačuje, že Osobnost Božství stojí nad neosobním varṇāśramským systémem, ale ještě stále neobjasňuje vztah živé bytosti a Pána. Pán proto zamítl i tento návrh a požádal Rāmanandu Rāye, aby pokračoval.

Rāya potom navrhl zřeknutí se varṇāśrama-dharmy a přijetí oddané služby. Ani s tímto návrhem Pán nesouhlasil s tím, že nikdo by se neměl náhle zřeknout svého postavení, jelikož to nemusí mít kladný výsledek.

Rāya dále navrhl, že nejvyšším úspěchem živé bytosti je dosažení duchovní realizace zcela prosté hmotného pojetí života. Pán tento návrh zamítl také, protože pod záminkou duchovní realizace způsobili mnozí nesvědomití lidé zmatek ve společnosti. Náhle dosáhnout realizace takovýmto způsobem není možné. Rāya poté navrhl upřímně se stýkat se seberealizovanými dušemi a pokorně naslouchat transcendentálnímu poselství o zábavách Osobnosti Božství. Tento návrh Pán přivítal. Rāmananda Rāya tak kráčel ve stopách Brahmājīho, který řekl, že Osobnost Božství se často nazývá ajita neboli ten, Jehož nemůže nikdo přemoci ani se Mu přiblížit. Ale tento ajita se také stává jitou (poraženým) pomocí metody, která je velmi prostá a snadná. Tato jednoduchá metoda říká, že člověk se musí vzdát domýšlivého postoje, kdy sám sebe prohlašuje za Boha. Musí být velice skromný a pokorný, snažit se žít mírumilovně a dychtivě naslouchat transcendentální seberealizované duši, která hovoří o poselství Bhāgavata-dharmy neboli náboženství, zaměřeného na oslavování Nejvyššího Pána a Jeho oddaných. Živé bytosti mají instinktivně potřebu oslavovat velikého člověka, ale nenaučily se oslavovat Pána. Dokonalosti života je možné dosáhnout jednoduše oslavováním Pána ve společnosti seberealizovaných oddaných Pána. Seberealizovaný oddaný je ten, kdo se zcela odevzdá Pánovi a koho nepřitahuje hmotný blahobyt. Hmotný blahobyt a smyslové požitky a jejich rozvíjení jsou všechno činnosti, které pocházejí z nevědomosti v lidské společnosti. Mír a přátelství nelze uskutečnit ve společnosti, která je odvrácená od Boha a Jeho oddaných. Je tudíž nanejvýš důležité, aby člověk vyhledal společnost čistých oddaných a pokorně jim naslouchal, ať je v jakémkoliv postavení. Vyšší či nižší životní postavení člověku nijak nepřekáží na cestě seberealizace. Jediná věc, kterou musí dělat, je pravidelně naslouchat seberealizované duši. Učitel může také dávat přednášky z védské literatury a kráčet tak ve stopách předchozích ācāryů, kteří realizovali Absolutní Pravdu. Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu doporučil tuto jednoduchou metodu seberealizace, všeobecně známou jako Bhāgavata-dharma. Śrīmad-Bhāgavatam v tomto směru poskytuje dokonalé vedení.

* Mezinárodní společnost pro vědomí Kṛṣṇy (ISKCON — The International Society for Kṛṣṇa Consciousness) byla založena za tímto účelem.

Rozhovor Pána a Śrī Rāmanandy Rāye pokračuje dále a týká se ještě vznešenějších duchovních námětů, ale my v prezentaci rozmluvy mezi těmito dvěma velkými osobnostmi záměrně nepokračujeme, protože člověk se nejdříve musí dostat na duchovní úroveň, aby mohl vyslechnout další hovory s Rāmanandou Rāyem. Rozhovor Śrīly Rāmanandy Rāye s Pánem jsme uveřejnili v jiné naší knize (Zlatý avatār).

V závěru tohoto setkání Pán poradil Śrī Rāmanandovi Rāyovi, aby odešel z vládní služby a přišel do Purī, aby potom mohli žít společně a vychutnávat vzájemný transcendentální vztah. Po nějakém čase Śrī Rāmananda Rāya vládní službu opustil a přijal od krále penzi. Vrátil se do své rezidence v Purī, kde se stal jedním z nejdůvěrnějších oddaných Pána. V Purī žil ještě jiný vznešený muž, jménem Śikhi Māhiti, který byl rovněž důvěrným oddaným jako Rāmananda Rāya. Pán se třemi nebo čtyřmi Svými společníky v Purī pravidelně hovořil o duchovních hodnotách, a tak strávil osmnáct let v duchovním vytržení. Tyto rozhovory zaznamenal Jeho osobní sekretář Śrī Dāmodara Gosvāmī, jeden ze čtyř nejdůvěrnějších oddaných.

Pán intenzivně cestoval po celé jižní Indii. Udělil rovněž zasvěcení velkému světci z Mahārāṣṭry, jenž byl známý jako svatý Tukārāma. Svatý Tukārāma po Pánově zasvěcení zaplavil saṅkīrtanovým hnutím celou provincii Mahārāṣṭra a tento transcendentální příval je v jihozápadní části velkého indického poloostrova dodnes patrný.

Pán objevil v jižní Indii dva velmi důležité staré spisy, které se jmenují Brahma-saṁhitā * a Kṛṣṇa-karṇāmṛta. Tyto dvě cenné knihy jsou autoritami doporučovány ke studiu každému, kdo kráčí cestou oddané služby. Pán se poté ze Své jihoindické cesty vrátil do Purī.

* Shrnutí Śrīmad-Bhāgavatamu.

Po Jeho návratu do Purī se všem oddaným jakoby znovu vrátil život a Pán zde pokračoval ve Svých zábavách transcendentální realizace. Nejdůležitější událostí toho období bylo Pánovo přijetí krále Pratāparudry. Král Pratāparudra byl velikým oddaným Pána a považoval se za jednoho z Jeho služebníků, jemuž byl svěřen úklid chrámu. Śrī Caitanya Mahāprabhu tento králův pokorný postoj velmi oceňoval. Král požádal Bhaṭṭācāryu i Rāye, aby mu sjednali schůzku s Pánem. Když však oba věrní oddaní žádost přednesli, Pán ji zamítl; a to i přesto, že Ho o to požádali Jeho osobní společníci, Rāmānanda Rāya a Sārvabhauma Bhaṭṭācārya. Pán zdůrazňoval, že pro sannyāsīna je nebezpečné stýkat se ženami a se světskými lidmi, kteří se neustále zaobírají penězi. Pán byl ideální sannyāsī. Žádná žena se k Němu nesměla ani přiblížit; dokonce ani tehdy, když Mu chtěla vzdát úctu. Místa k sezení pro ženy byla daleko od Něho. Jako ideální učitel a ācārya se velmi přísně držel předepsaných činností sannyāsīna. Nebyl jen inkarnací Boha, ale ukázal také ideální charakter lidské bytosti. Jeho chování k ostatním bylo rovněž bezúhonné. Ve Svém jednání jako ācārya byl tvrdší než blesk a jemnější než růže. Jeden z Jeho společníků, Haridāsa mladší, se dopustil velké chyby, když chtivě pohlédl na mladou ženu. Pán jako Nadduše okamžitě odhalil chtíč v jeho mysli a Haridāsa mladší byl okamžitě vypovězen z Pánovy společnosti a již nikdy nebyl přijat zpátky, i když ostatní Pána žádali, aby Haridāsovu chybu omluvil. Z odloučení od Pána později Haridāsa mladší spáchal sebevraždu a zprávy o ní se dostaly až ke Śrī Caitanyovi. Dokonce ani tehdy Pán na přestupek nezapomněl a řekl, že Haridāse stihl spravedlivý trest.

Pokud se jednalo o zásady životního stavu odříkání a ukázněnosti, Pán neznal kompromis. I když věděl, že král je velký oddaný, odmítl se s ním setkat pouze proto, že král byl člověkem, který se neustále zaobírá penězi. Svým příkladem chtěl Pán zdůraznit vhodné chování transcendentalisty. Transcendentalista nemá se ženami a s penězi co do činění. Musí se vždy takových důvěrných vztahů vyvarovat. Oddaní však zařídili, že král nakonec Pánovu přízeň obdržel. To znamená, že oblíbený oddaný Pána může obdařit začátečníka přízní mnohem velkoryseji nežli Pán. Čistý oddaný se proto nikdy nedopustí přestupku proti nohám jiného čistého oddaného. Přestupek proti lotosovým nohám Pána milostivý Pán někdy promíjí, ale přestupek proti nohám oddaného je pro toho, kdo skutečně touží učinit pokrok v oddané službě, velmi nebezpečný.

Za Jeho pobytu v Purī za Ním přicházely tisíce oddaných, kteří se s Ním chtěli setkat během Ratha-yātry, festivalu vozů Pána Jagannātha. Důležitou činností během festivalu vozů bylo umývání chrámu Guṇḍicā, na které Pán přímo dohlížel. Pánovo skupinové saṅkīrtanové hnutí v Purī bylo jedinečnou podívanou pro masy lidí. To je způsob, jak obrátit mysl lidí k duchovní realizaci. Pán tento systém masového saṅkīrtanu zavedl, a vedoucí představitelé všech zemí mohou tohoto duchovního hnutí využít a udržet tak mezi lidmi vzájemné přátelství, mír a čistotu. To nyní naléhavě potřebuje lidská společnost na celém světě.

Pán se po nějakém čase opět vydal na cestu, tentokrát do severní Indie, a rozhodl se navštívit Vṛndāvan a místa v jeho okolí. Procházel džunglemi Jharikhaṇḍy (Madhya Bhāraty) a všechna divoká zvířata se rovněž přidala k Jeho saṅkīrtanovému hnutí. Divocí tygři, sloni, medvědi a srnci — všichni společně doprovázeli Pána a Pán doprovázel je v saṅkīrtanu. Tím dokázal, že bude-li se šířit saṅkīrtanové hnutí (skupinové zpívání a oslavování Pánova jména), mohou žít v míru a přátelství i divoká zvířata; nemluvě o lidech, u kterých se předpokládá, že jsou civilizovaní. Žádný člověk na světě neodmítne připojit se k saṅkīrtanovému hnutí. Pánovo saṅkīrtanové hnutí také není omezené na žádnou kastu, vyznání, barvu pleti nebo životní druh. Zde je přímý důkaz toho, jak velké je poslání Pána: dovolil, aby se do Jeho hnutí zapojila i divoká zvířata.

Na Své cestě zpátky z Vṛndāvanu přišel nejprve do Prayāgu, kde se setkal s Rūpou Gosvāmīm a jeho mladším bratrem Anupamem. Potom došel do Benaresu, kde po dva měsíce poučoval Śrī Sanātanu Gosvāmīho o transcendentální vědě. Učení předané Sanātanovi Gosvāmīmu tvoří samo o sobě dlouhý výklad a proto ho zde nebude možné uvést celé. Zmíníme se tedy alespoň o jeho hlavních myšlenkách.

Sanātana Gosvāmī (dříve Sākara Mallika) zastával ministerskou službu bengálské vlády Nawaba Hussaina Šáha. Rozhodl se připojit k Pánovi, a proto ze služby odešel. Když Pán na Své cestě z Vṛndāvanu přišel do Vārāṇasī, stal se hostem Śrī Tapana Miśry a Candraśekhara, kterým pomáhal brāhmaṇa z Mahārāṣṭry. V té době vedl Vārāṇasī velký sannyāsī māyāvādské školy, Śrīpāda Prakāśānanda Sarasvatī. Když byl Pán ve Vārāṇasī, lidé začali být vlivem Jeho masového saṅkīrtanového hnutí všeobecně více přitahováni k Pánu Caitanyovi Mahāprabhuovi. Tisíce poutníků Jej následovalo kamkoliv přišel, zejména když navštěvoval Viśvanāthův chrám. Některé přitahovalo Jeho tělesné vzezření a jiné Jeho melodické písně oslavující Pána.

Māyāvādští sannyāsīni označovali sami sebe za Nārāyaṇa. Vārāṇasī je ještě dnes plné māyāvādských sannyāsīnů. Někteří lidé, kteří spatřili Pána uprostřed Jeho saṅkīrtanové skupiny, Ho považovali za skutečného Nārāyaṇa a tato zpráva se dostala až do tábora velkého sannyāsīna Prakāśānandy.

V Indii neustále existuje duchovní rivalita mezi māyāvādskou a bhāgavatskou školou. A tak, když se Prakāśānanda doslechl o Pánovi, věděl, že Pán je vaiṣṇavský sannyāsī, a proto před těmi, kteří mu zprávu donesli, Pána snižoval. Zavrhoval Pánovo jednání a šíření saṅkīrtanového hnutí, které podle jeho názoru nebylo ničím jiným, než náboženským sentimentem. Prakāśānanda byl mistrným studentem Vedānty a svým stoupencům radil, aby věnovali pozornost Vedāntě a saṅkīrtanu se nezúčastňovali.

Jednomu oddanému brāhmaṇovi se Prakāśānandova kritika nelíbila a s lítostí se vydal za Pánem. Sdělil Pánovi, že když pronesl jméno Pána před sannyāsīnem Prakāśānandou, tento sannyāsī Pána velmi kritizoval, i když brāhmaṇa slyšel, že Prakāśānanda jméno Caitanya pronesl několikrát. Brāhmaṇu udivilo to, že sannyāsī Prakāśānanda nebyl ani jednou schopen vyslovit zvukovou vibraci Kṛṣṇa, i když jméno Caitanya pronesl několikrát.

Pán oddanému brāhmaṇovi s úsměvem vysvětlil, proč māyāvādī není schopen pronést Kṛṣṇovo svaté jméno: “Māyāvādští filozofové se dopouštějí přestupků proti lotosovým nohám Kṛṣṇy, i když stále pronášejí slova jako brahma, ātmā nebo caitanya atd. A protože se dopouštějí přestupků proti lotosovým nohám Kṛṣṇy, nemohou vyslovit Kṛṣṇovo svaté jméno. Jméno Kṛṣṇa a Osobnost Božství Kṛṣṇa se od sebe neliší. V absolutní sféře není rozdíl mezi jménem, podobou nebo osobou Absolutní Pravdy, protože v absolutní sféře je vše transcendentální blažeností. Tělo Osobnosti Božství Kṛṣṇy je totožné s Jeho duší. To je rozdíl mezi Pánem a živou bytostí, která se vždy od svého vnějšího těla liší. Kṛṣṇovo postavení je transcendentální, a proto je pro neznalce velmi obtížné skutečně poznat Osobnost Božství Kṛṣṇu, Jeho svaté jméno, slávu atd. Jeho jméno, sláva, podoba a zábavy jsou jedna a táž transcendentální totožnost a nelze je poznat hmotnými smysly.

Transcendentální vztahy v Pánových zábavách jsou zdrojem ještě větší blaženosti, než kterou lze zažít realizací Brahmanu nebo splynutím s Nejvyšším. Kdyby tomu tak nebylo, nebyl by ten, kdo je již na úrovni transcendentální blaženosti Brahmanu, přitahován transcendentální blažeností Pánových zábav.”

Poté uspořádali Pánovi oddaní velké setkání, na něž byli pozváni všichni sannyāsīni, včetně Pána a Prakāśānandy Sarasvatīho. Při tomto setkání oba učenci (Pán a Prakāśānanda) dlouho rozmlouvali o duchovních hodnotách saṅkīrtanového hnutí a stručný obsah jejich rozhovoru zde uvádíme.

Velký māyāvādský sannyāsī Prakāśānanda se Pána ptal na důvod, proč dává saṅkīrtanovému hnutí přednost před studiem Vedānta-sūtry. Prakāśānanda řekl, že číst Vedānta-sūtru je povinností sannyāsīna. Co vedlo Pána k tomu, že se oddal saṅkīrtanu?

Na tento dotaz Pán pokorně odpověděl: “Uchýlil jsem se k saṅkīrtanovému hnutí namísto studia Vedānty, protože jsem velký hlupák.” Pán takto Sám Sebe představil jako jednoho z nesčetných hlupáků tohoto věku, kteří absolutně nejsou schopni studovat vedāntskou filozofii. To, že Vedāntu studují hlupáci, způsobilo ve společnosti velký zmatek. Pán potom pokračoval: “A jelikož jsem velký hlupák, Můj duchovní mistr Mi zakázal zahrávat si s vedāntskou filozofií. Řekl, že bude lépe, když budu zpívat svaté jméno Pána, protože to Mne osvobodí z hmotného otroctví.

V tomto věku Kali není jiné náboženství, než oslavování Pána opakováním Jeho svatého jména, a to je příkaz všech zjevených písem. Můj duchovní mistr Mne naučil jednu śloku (z Bṛhan-nāradīya Purāṇy):

harer nāma harer nāma harer nāmaiva kevalam
kalau nāsty eva nāsty eva nāsty eva gatir anyathā

A tak na příkaz Svého duchovního mistra zpívám svaté jméno Hariho a nyní po tomto svatém jménu úplně šílím. Kdykoliv pronáším svaté jméno, úplně se zapomínám a někdy se směji, pláči a tančím jako šílenec. Myslel jsem, že jsem z tohoto zpívání skutečně zešílel, a zeptal jsem se na to Svého duchovního mistra. Sdělil Mi, že to je pravý účinek zpívání svatého jména, které vytváří transcendentální pocity, přicházející jen velice vzácně. Je to příznak lásky k Bohu, která je konečným cílem života. Láska k Bohu je transcendentální vůči osvobození (mukti), a tudíž je nazývána pátým stádiem duchovní realizace, stojícím ještě výše než osvobození. Zpíváním svatého jména Kṛṣṇy se dosahuje stádia lásky k Bohu, a Já jsem měl to štěstí, že se Mi dostalo tohoto požehnání.”

Poté, co vyslechl Pánovu řeč, se māyāvādský sannyāsī Pána zeptal, co je špatného na tom, studovat Vedāntu se zpíváním svatého jména zároveň. Prakāśānanda Sarasvatī dobře věděl, že Pán byl dříve známý jako Nimāi Paṇḍita, velmi vzdělaný učenec z Navadvīpu, a to, že se vydával za velkého hlupáka, mělo jistě nějaký účel. Pán se usmál a řekl: “Můj milý pane, jestliže dovolíš, zodpovím tvůj dotaz.”

Všechny přítomné sannyāsīny Pán Svým čestným jednáním potěšil a všichni se shodli na tom, že ať odpoví cokoliv, nemůže je to urazit. Pán potom promluvil takto:

“Vedānta-sūtra sestává z transcendentálních slov vyřčených transcendentální Osobností Božství. Jako taková nemůže obsahovat žádné lidské nedostatky, jako jsou omyly, iluze, podvody a nedokonalosti. Ve Vedānta-sūtře je vyjádřeno poselství Upaniṣad, a co je tam řečeno přímo, je zajisté slavné. Ale veškeré interpretace, jaké podal Śaṅkarācārya, nemají k sūtře přímý vztah, a takový komentář všechno ničí.

Slovo Brahman znamená největší ze všech — plný transcendentálního bohatství a nadřazený všem. Brahman je ve Své konečné podstatě Osobností Božství, a je zastřený neosobními interpretacemi a pojímaný jako neosobní. Vše, co existuje v duchovním světě, je plné transcendentální blaženosti, včetně podoby, těla, místa a příslušenství Pána. Vše je věčně vědomé a blažené. Není chybou Ācāryi Śaṅkary, že takovýmto způsobem Vedāntu interpretoval, ale jestliže ji někdo takto přijímá, je bezpochyby odsouzen k záhubě. Každý, kdo přijímá transcendentální tělo Osobnosti Božství za něco hmotného, se bezpochyby dopouští toho největšího rouhání.”

Pán takto hovořil s Prakāśānandou téměř stejně jako k Bhaṭṭācāryovi v Purī a silou Svých argumentů vyvrátil platnost māyāvādských interpretací Vedānta-sūtry. Všichni přítomní sannyāsīni prohlásili Pána za zosobněné Vedy a za Osobnost Božství. Všichni sannyāsīni byli obráceni na kult bhakti, bez výjimky přijali svaté jméno Pána Śrī Kṛṣṇy a společně povečeřeli s Pánem ve svém středu. Po tomto obrácení sannyāsīnů Pánova popularita ve Vārāṇasī ještě vzrostla a tisíce lidí se shromáždily, aby mohly Pána osobně spatřit. Pán tak upevnil prvořadou důležitost Śrīmad-Bhāgavata-dharmy a zvítězil nad všemi ostatními systémy duchovní realizace. Po této události všechny obyvatele Vārāṇasī zaplavilo transcendentální saṅkīrtanové hnutí.

Když Pán pobýval ve Vārāṇasī, přišel tam rovněž Sanātana Gosvāmī, který opustil svůj úřad. Dříve byl jedním z ministrů bengálské vlády Nawaba Hussaina Šáha. Měl s odchodem ze státní služby určité potíže, protože Nawab jej nechtěl nechat odejít, ale nakonec se do Vārāṇasī dostal a Pán ho učil pravidlům oddané služby. Učil jej o přirozeném postavení živé bytosti, o příčině jejího otroctví ve hmotných podmínkách, o jejím věčném vztahu k Osobnosti Božství, o transcendentálním postavení Pána, Nejvyšší Osobnosti Božství, o Jeho expanzích do různých úplných částí inkarnací, o Jeho vládě nad různými částmi vesmíru, o povaze Jeho transcendentálního sídla, o činnostech v oddané službě, o různých stupních jejich rozvoje, o pravidlech a příkazech, které je třeba dodržovat pro dosažení postupných stádií duchovní dokonalosti, o příznacích jednotlivých inkarnací v různých věcích a jak je poznat s odkazem na zjevená písma.

Pánovo učení Sanātanovi Gosvāmīmu tvoří jednu velkou kapitolu Śrī Caitanya-caritāmṛty a vyložit celé učení podrobně by vyžadovalo samostatný svazek. Detailně toto učení popisujeme v naší knize Zlatý avatār.

Pán navštívil všechna významná místa v Mathuře a poté přišel do Vṛndāvanu. Pán Caitanya se zjevil v rodině brāhmaṇy z vysoké kasty a nadto byl jako sannyāsī učitelem všech vareṇ a āśramů. Přesto přijímal jídlo od všech tříd vaiṣṇavů. Brāhmaṇové z kasty Sanoḍiyā mají v Mathuře nižší společenské postavení, ale Pán přijímal jídlo i v rodině takovéhoto brāhmaṇy, protože Jeho hostitel byl shodou okolností učedníkem duchovní rodiny Mādhavendry Purīho.

Ve Vṛndāvanu se Pán vykoupal ve dvaceti čtyřech důležitých místech a ghāṭech. Vydal se do všech dvanácti důležitých vanů (lesů). Všechny krávy a ptáci Jej v lesích vítali, jako by byl jejich velmi starý přítel. Pán také začal objímat všechny stromy, které v těch lesích rostly a přitom pocítil příznaky transcendentální extáze. Upadal do bezvědomí, ale k vědomí Ho opět přivedlo zpívání svatého jména Kṛṣṇy. Transcendentální příznaky, které byly patrné na Pánově těle, když cestoval vṛndāvanskými lesy, byly zcela jedinečné a nepopsatelné, a my jsme se zde o nich jen stručně zmínili.

Z různých významných míst, která Pán ve Vṛndāvanu navštívil, to byl například Kāmyavan, Ādīśvara, Pāvana-sarovara, Khadiravan, Śeṣaśāyī, Khela-tīrtha, Bhāṇḍīravan, Bhadravan, Śrīvan, Lauhavan, Mahāvan, Gokula, Kāliya-hrada, Dvādaśāditya, Keśī-tīrtha atd. Když spatřil místa, kde se odehrával tanec rāsa, okamžitě upadl do tranzu. V době, kdy pobýval ve Vṛndāvanu, bydlel u Akrūra-ghāṭu.

Jeho osobní služebník Kṛṣṇadāsa Vipra Ho přiměl k tomu, aby se vrátil z Vṛndāvanu do Prayāgu a vykoupal se během Māgha Mely. Pán souhlasil a tak se oba vydali do Prayāgu. Na cestě se setkali s několika Pathany, mezi nimiž byl učený Moulana. Pán uvedl s Moulanem a jeho společníky několik rozhovorů, při nichž Moulana přesvědčil, že v Koránu jsou také popisy Bhāgavata-dharmy a Kṛṣṇy. Všichni Pathanové tak byli obráceni na kult oddané služby.

Když se vrátil do Prayāgu, poblíž chrámu Bindu-mādhavy se s Ním setkali Śrīla Rūpa Gosvāmī a jeho mladší bratr. Tentokrát lidé z Prayāgu Pána přivítali mnohem uctivěji. Vallabha Bhaṭṭa, který pobýval na opačném břehu Prayāgu ve vesnici Āḍāile, Jej chtěl pozvat do svého domu, ale cestou k němu Pán skočil do řeky Yamuny. Jen s velkými obtížemi byl v bezvědomí vyloven. Nakonec přece jen navštívil dům Vallabhy Bhaṭṭy. Tento Vallabha Bhaṭṭa byl jedním z hlavních obdivovatelů Pána, ale později založil svou vlastní skupinu, Vallabha-sampradāyu.

Na březích Daśāśvamedha-ghāṭu v Prayāgu Pán po deset dnů nepřetržitě učil Rūpu Gosvāmīho vědu oddané služby Pánu. Učil Gosvāmīho o rozdělení živých tvorů na 8 400 000 živočišných druhů. Poté jej poučil o různých druzích lidí. Jen někteří lidé dodržují védské zásady a z mnoha takových je jen několik ploduchtivých pracovníků. Z mnoha ploduchtivých pracovníků je jen několik empirických filozofů a mezi nimi najít osvobozenou duši je velice vzácné. Řekl, že je jen velmi málo těch, kteří jsou skutečně čistými oddanými Pána Śrī Kṛṣṇy.

Śrīla Rūpa Gosvāmī byl mladším bratrem Sanātany Gosvāmīho, a když odešel ze služby, převážel s sebou dvě lodě plné zlatých mincí. To znamená, že s sebou měl několik set tisíc rupií, které shromáždil v době, kdy ještě pracoval ve vládní službě. A předtím, než odešel z domova a vydal se za Pánem Caitanyou Mahāprabhuem, rozdělil bohatství následujícím způsobem: padesát procent na službu Pánu a Jeho oddaným, dvacet pět procent pro příbuzné a dvacet pět procent si ponechal pro případ naléhavé potřeby. Tímto způsobem dal příklad všem hospodářům.

Pán ho učil o oddané službě, kterou přirovnal k rostlině, a poradil mu, aby tuto rostlinku bhakti velice bedlivě střežil před “šíleným slonem” — přestupkem proti čistým oddaným. Kromě toho se rostlinka musí ochraňovat před touhami po smyslových požitcích, monistickém osvobození a dokonalostí haṭha-jógového systému. To vše jsou překážky na cestě oddané služby. Podobně násilí proti živým bytostem a touha po pozemských statcích, postavení a slávě — to vše brání rozvoji bhakti neboli Bhāgavata-dharmy.

Čistá oddaná služba musí být oproštěna od všech tužeb po smyslovém požitku, od ploduchtivých snah a rozvíjení monistického poznání. Oddaný se musí oprostit od všech druhů označení, a je-li takto transcendentálně očištěn, může pak sloužit Pánu svými čistými smysly.

Dokud existuje touha po smyslovém požitku, po sjednocení s Nejvyšším nebo po mystických silách, nelze hovořit o dosažení stádia čisté oddané služby.

Oddaná služba se vykonává ve dvou kategoriích, totiž základní praxí a spontánním cítěním. Jakmile se oddaný dokáže pozdvihnout na úroveň spontánního cítění, může učinit další pokroky prostřednictvím duchovního pouta, cítění, lásky a mnohých vyšších stádií oddané služby, pro která nemáme anglické (ani české) slovní ekvivalenty. Vědu oddané služby jsme se pokusili vysvětlit v naší knize Nektar oddanosti, založené na autoritě Bhakti-rasāmṛta-sindhu od Śrīly Rūpy Gosvāmīho.

Transcendentální oddaná služba má pět úrovní vzájemných vztahů:

1. Stádium seberealizace hned po osvobození z hmotného otroctví se nazývá śānta neboli neutrální úroveň.

2. Poté se oddaný s rozvojem znalostí o Pánově vnitřním bohatství zapojí do služby a nachází se na úrovni dāsya.

3. Dalším rozvojem služby se vyvíjí uctivý přátelský vztah k Pánu a na vyšší úrovni se projevují city přátelství rovného s rovným. Oba tyto stupně se dohromady nazývají sakhya neboli oddanou službou v přátelství.

4. Nad tímto stádiem je úroveň rodičovské lásky k Pánu — vātsalya.

5. Nad ním je stádium milostné lásky, které se označuje jako nejvyšší stupeň lásky k Bohu, třebaže mezi všemi pěti úrovněmi neexistuje kvalitativní rozdíl. Poslední stupeň lásky k Bohu se nazývá stupeň mādhurya.

Takto Pán Caitanya poučil Rūpu Gosvāmīho o oddané službě a poslal jej do Vṛndāvanu, aby objevil ztracená místa, kde měl Pán Své transcendentální zábavy. Poté se vrátil do Vārāṇasī, osvobodil sannyāsīny a vyučoval staršího bratra Rūpy Gosvāmīho. O tom jsme již hovořili dříve.

Pán po Sobě zanechal pouze osm ślok a tyto pokyny jsou známé jako Śikṣāṣṭaka. Všechny ostatní spisy Jeho božského kultu sepsali Pánovi přední následovníci, šest Gosvāmīch z Vṛndāvanu, a jejich stoupenci. Caitanyovo náboženství a filozofie je bohatší než jakékoliv jiné a je uznávané jako živoucí náboženství dneška, které je schopné rozšířit se jako viśva-dharma neboli univerzální náboženství. Těší nás, že se této věci ujali někteří nadšení světci, jako Bhaktisiddhānta Sarasvatī Gosvāmī Mahārāja a jeho učedníci. Budeme toužebně očekávat příchod šťastných dnů Bhāgavata-dharmy neboli prema-dharmy, na jejímž počátku byl Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu.

Následuje osm ślok, které Pán složil:

1

Sláva saṅkīrtanu Śrī Kṛṣṇy, který očišťuje srdce od prachu hromaděného po mnoho let a ničí žár podmíněného života opakujících se rození a smrtí. Toto saṅkīrtanové hnutí je největším požehnáním celému lidstvu, protože šíří paprsky dobrotivého měsíce. Je to život veškerého transcendentálního poznání. Zvětšuje oceán transcendentální blaženosti a umožňuje nám plně vychutnat nektar, po kterém vždy velmi toužíme.

2

Ó Pane můj, Tvé jméno samotné poskytuje veškeré požehnání živým bytostem, a proto máš stovky a milióny jmen jako Kṛṣṇa a Govinda. Do těchto transcendentálních jmen jsi vložil všechny Své transcendentální energie. Jejich zpívání není omezeno přísnými ani strohými pravidly. Ó Pane můj, z laskavosti jsi nám umožnil, abychom se k Tobě snadno přiblížili prostřednictvím Tvých svatých jmen, ale já jsem takový nešťastník, že mě vůbec nepřitahují.

3

Člověk by měl zpívat svaté jméno s pokornou myslí, považuje se za nižšího než je tráva na ulici a snášenlivějšího než strom; měl by být prost jakékoliv pýchy a připraven vzdát úctu všem. V takovém rozpoložení mysli může zpívat jméno Pána neustále.

4

Ó všemocný Pane, netoužím po bohatství, překrásných ženách, ani nechci mít žádné stoupence. Toužím jedině po bezpříčinné oddané službě Tobě zrození za zrozením.

5

Ó synu Mahārāje Nandy (Kṛṣṇo), jsem Tvůj věčný služebník, ale přesto jsem z nějakého důvodu spadl do oceánu rození a smrti. Prosím, vyzdvihni mne z tohoto oceánu smrti a umísti mě jako jeden z atomů k Tvým lotosovým nohám.

6

Ó Pane můj, kdy budou mé oči ozdobeny neustále tekoucími slzami lásky, když zpívám Tvé svaté jméno? Kdy se můj hlas zalkne a kdy se mi začnou ježit vlasy při přednesu Tvého jména?

7

Ó Govindo! Kratičké odloučení od Tebe pociťuji jako dvanáct let a více. Slzy tečou z mých očí jako deštivé přívaly a v Tvé nepřítomnosti se cítím na celém světě osamocen.

8

Neznám nikoho kromě Kṛṣṇy jako svého Pána, a On jím zůstane, i když mě hrubě obejme nebo mi zlomí srdce Svou nepřítomností. Má úplnou svobodu jednat jakkoliv a kdykoliv, neboť zůstane mým úctyhodným Pánem za všech okolností.

Předmluva autora

Musíme znát současnou potřebu lidské společnosti. A jaká je tato potřeba? Lidská společnost již není tolik omezena zeměpisnými hranicemi na jednotlivé země a společenství. Lidská společnost je širší než ve středověku a celosvětovou tendencí je vytvořit jeden stát nebo jednu společnost. Podle Śrīmad-Bhāgavatamu se ideály duchovního komunismu více méně zakládají na jednotě celé lidské společnosti, a nejen jí, ale i na jednotě veškeré energie živých bytostí. Velcí myslitelé cítí, že by se to mělo stát úspěšnou ideologií. Śrīmad-Bhāgavatam tuto potřebu lidské společnosti uspokojí. Z toho důvodu začíná aforismem z vedāntské filozofie — janmādy asya yataḥ, nastolit ideál společného cíle.

Lidská společnost v současné době nežije v temnotě zapomnění. Na celém světě učinila rychlý pokrok v oblasti hmotného pohodlí, výchovy a hospodářského rozvoje. Ale něco tu přece jen nesouhlasí a dochází tak k velkým konfliktům i kvůli maličkostem. Chybí klíč k tomu, jak lidstvo sjednotit v míru, přátelství a blahobytu se společným cílem. Śrīmad-Bhāgavatam toto přání splní, neboť je kulturním návrhem na opětovné zduchovnění celé lidské společnosti.

Prahlāda Mahārāja, velký student a oddaný, doporučuje, aby se Śrīmad-Bhāgavatam zavedl do vyučování na školách a universitách, neboť to dokáže změnit démonskou tvář celé společnosti:

kaumāra ācaret prājño
dharmān bhāgavatān iha
durlabhaṁ mānuṣaṁ janma
tad apy adhruvam artha-dam

(ŚB 7.6.1)

Nerovnost v lidské společnosti je způsobena tím, že bezbožná civilizace postrádá morální zásady. Existuje Bůh, Všemohoucí, z Něhož vše pochází, Jenž vše udržuje a v Němž nakonec vše spočine. Hmotná věda se velice neumělým způsobem snaží nalézt původní zdroj stvoření. Tento původní zdroj je autoritativně a logicky popsaný v nádherném Bhāgavatamu, tedy ve Śrīmad-Bhāgavatamu.

Śrīmad-Bhāgavatam je transcendentální věda, která nemá za cíl pouze poznat původní zdroj všeho, ale také poznat náš vztah k Němu a naši povinnost dovést celou lidskou společnost k dokonalosti na základě tohoto poznání. Je zcela jedinečný v sanskrtském jazyce, a nyní ho předkládáme také v angličtině a dalších jazycích. Pouhým pozorným čtením člověk dokonale pozná Boha. Bude natolik vzdělaný, že bude nejen schopen ubránit se před útoky ateistů, ale bude také schopen logicky přesvědčit o existenci Boha ostatní.

Śrīmad-Bhāgavatam začíná definicí původního svrchovaného zdroje. Je to autentický komentář k Vedānta-sūtře přímo od jejího autora, Śrīly Vyāsadeva, a postupně se v devíti zpěvech rozvíjí až k nejvyššímu stupni poznání Boha. Jedinou nutnou kvalifikací ke studiu této velké knihy transcendentálního poznání je to, že člověk ji musí studovat postupně krok za krokem a nepřeskakovat, jak by to mohl dělat s obyčejnou knihou. Je třeba ji projít celou, kapitolu za kapitolou. Ke každému verši je uveden sanskrtský text, přepis do latinského písma, synonyma, překlad a vysvětlení; vše uspořádané tak, aby čtenář po přečtení prvních devíti zpěvů zcela jistě realizoval Boha.

Desátý zpěv se od prvních devíti zpěvů liší, protože pojednává přímo o transcendentálních činnostech Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy. Bez pročtení prvních devíti zpěvů však není možné zachytit skutečný význam desátého zpěvu. Celá kniha se skládá ze dvanácti zpěvů, které jsou samostatnými celky, ale pro všechny čtenáře je dobré, aby je četli po malých částech jeden po druhém.

Musím přiznat, že má prezentace Śrīmad-Bhāgavatamu nebude úplně bez chyb, ale přesto doufám, že myslitelé a vůdčí představitelé společnosti ho přijmou příznivě v duchu následující śloky (ŚB 1.5.11):

tad-vāg-visargo janatāgha-viplavo
yasmin prati-ślokam abaddhavaty api
nāmāny anantasya yaśo 'ṅkitāni yac
chṛṇvanti gāyanti gṛṇanti sādhavaḥ

“Na druhé straně literatura plná popisů transcendentálního jména, slávy, podoby a zábav neomezeného Svrchovaného Pána je transcendentálním výtvorem určeným k tomu, aby přinesl revoluci do bezbožně žijící civilizace, která se ubírá nesprávným směrem. Taková transcendentální písma ani nemusí být vždy literárně dokonalá, a přesto je poslouchají, zpívají a přijímají čistí lidé, kteří jsou naprosto upřímní.”

Oṁ tat sat

A.C. Bhaktivedanta Swami

KAPITOLA PRVNÍ

Otázky mudrců

1.1.1

Verš

oṁ namo bhagavate vāsudevāya
janmādy asya yato ’nvayād itarataś cārtheṣv abhijñaḥ svarāṭ
tene brahma hṛdā ya ādi-kavaye muhyanti yat sūrayaḥ
tejo-vāri-mṛdāṁ yathā vinimayo yatra tri-sargo ’mṛṣā
dhāmnā svena sadā nirasta-kuhakaṁ satyaṁ paraṁ dhīmahi

Synonyma

om — ó Pane můj; namaḥ — vzdávám své poklony; bhagavate — Osobnosti Božství; vāsudevāya — Vāsudevovi (synovi Vasudeva), Śrī Kṛṣṇovi, původnímu Pánu; janma-ādi — tvoření, udržování a ničení; asya — zjevených vesmírů; yataḥ — od Něhož; anvayāt — přímo; itarataḥ — nepřímo; ca — a; artheṣu — účely; abhijñaḥ — dokonale vědomý; sva-rāṭ — zcela nezávislý; tene — sdělil; brahma — védské poznání; hṛdā — vědomí v srdci; yaḥ — Ten, který; ādi-kavaye — původní stvořené bytosti; muhyanti — propadají iluzi; yat — o kterém; sūrayaḥ — velcí mudrci a polobozi; tejaḥ — oheň; vāri — voda; mṛdām — půda; yathā — tolik jako; vinimayaḥ — akce a reakce; yatra — a hned potom; tri-sargaḥ — tři kvality stvoření, tvořivé schopnosti; amṛṣā — skoro skutečné; dhāmnā — spolu s veškerým transcendentálním příslušenstvím; svena — soběstačně; sadā — stále; nirasta — zápor nepřítomností; kuhakam — iluze; satyam — pravda; param — absolutní; dhīmahi — medituji o.

Překlad

Ó Pane můj, Śrī Kṛṣṇo, synu Vasudeva, ó všudepřítomná Osobnosti Božství, Tobě vzdávám své uctivé poklony. Medituji o Śrī Kṛṣṇovi, neboť On je Absolutní Pravda a původní příčina všech příčin stvoření, udržení a zničení zjevených vesmírů. On si je přímo i nepřímo vědom všeho zjeveného a je nezávislý, protože jiné příčiny nad Ním není. On Sám jako první sdělil védské poznání do srdce Brahmājīho, původní živé bytosti. To On způsobuje, že i velcí mudrci a polobozi propadají iluzi, jako když někoho uhrane iluzorní představa, že vidí vodu v ohni nebo že vidí zem na vodě. Pouze Jeho přičiněním se hmotné vesmíry, dočasně zjevené působením tří kvalit přírody, zdají být skutečné, třebaže skutečné nejsou. Medituji proto o Něm, o Śrī Kṛṣṇovi, který věčně přebývá ve Své transcendentální říši, navždy prosté iluzorních představ hmotného světa. Medituji o Něm, neboť On je Absolutní Pravda.

Význam

Poklony vzdávané Osobnosti Božství, Vāsudevovi, se vztahují přímo na Pána Śrī Kṛṣṇu, který je božským synem Vasudeva a Devakī. Tato skutečnost bude obšírněji vysvětlena v průběhu tohoto díla. Śrī Vyāsadeva zde tvrdí, že Śrī Kṛṣṇa je původní Osobnost Božství. Všichni ostatní jsou buď Jeho přímými nebo nepřímými úplnými částmi, nebo částmi Jeho částí. Toto tvrzení vysvětlil ještě obšírněji Śrīla Jīva Gosvāmī ve své Kṛṣṇa-sandarbě. Brahmā, první živá bytost, toto téma týkající se Śrī Kṛṣṇy též důkladně vysvětlil ve svém pojednání, zvaném Brahma-saṁhitā. Taktéž v Sāma-veda Upaniṣadě je řečeno, že Śrī Kṛṣṇa je božským synem Devakī. Proto tato modlitba ze všeho nejdřív postuluje, že Śrī Kṛṣṇa je původní Pán. Existuje-li vhodné označení pro Absolutní Osobnost Božství, pak to je zajisté jméno Kṛṣṇa, znamenající “všepřitažlivý”. V mnohých statích Bhagavad-gīty Pán Sám o Sobě tvrdí, že On je původní Osobnost Božství. Potvrzuje to Arjuna a také velcí mudrci jako Nārada, Vyāsa a další. V Padma Purāṇě též najdeme zmínku o tom, že mezi nespočetnými jmény Pána je jméno Kṛṣṇa to hlavní. Vāsudeva se vztahuje na dokonalou část Osobnosti Božství. Veškeré podoby Pána jsou s Vāsudevem totožné, a tato śloka vlastně mluví o všech. Jméno Vāsudeva se specificky vztahuje na božského syna Vasudeva a Devakī. Paramahaṁsové, neboli ti, kteří v řádu odříkání dosáhli dokonalosti, stále meditují o Śrī Kṛṣṇovi.

Vāsudeva, Śrī Kṛṣṇa, je příčina všech příčin. Vše, co existuje, emanuje z Pána. Jakým způsobem se to děje, bude vysvětleno v pozdějších kapitolách tohoto díla. Toto dílo označil Mahāprabhu Śrī Caitanya jako bezeskvrnnou Purāṇu — vždyť je naplněno transcendentálním pojednáním, které se týká Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy. Vskutku překrásné jsou též samotné dějiny Śrīmad-Bhāgavatamu. Dílo sestavil Śrī Vyāsadeva ve zralosti transcendentálního poznání. Sepsal ho pod vedením Śrī Nāradajīho, který byl jeho duchovním mistrem. Vyāsadeva obsáhl veškeré védské písemnictví, kam počítáme čtyři díly Ved, dále Vedānta-sūtry (neboli Brahma-sūtry), Purāṇy, Mahābhāratu atd. Přesto však nebyl spokojen. Vida Vyāsadevovu nespokojenost, doporučil mu Nārada, jeho duchovní mistr, aby psal o transcendentálních činnostech Śrī Kṛṣṇy. Tyto transcendentální skutky jsou přesně popsány v desátém zpěvu tohoto díla. Než však dojdeme k samotnému jádru, musíme projít všemi stupni a rozvíjet poznání všech kategorií.

Filozoficky založený člověk chce přirozeně znát pravdu o původu stvoření. Noční obloha posetá hvězdami jej nabádá uvažovat o jejích obyvatelích. Takovéto otázky jsou pro člověka zcela přirozené, protože člověk má vyvinuté vědomí, které je vyšší než vědomí zvířat. Na tyto otázky dává autor Śrīmad-Bhāgavatamu přímé odpovědi. Praví, že Śrī Kṛṣṇa je původem veškerého stvoření. Nejen že je Śrī Kṛṣṇa stvořitelem vesmíru; je též příčinou jeho zničení. Zjevený kosmos je vůlí Pána v určitém okamžiku stvořen, vůlí Pána je dočasně udržován a nakonec je též Jeho vůlí zničen. Vůle Pána je proto za vším. Existují samozřejmě rozliční ateisté, kteří ve stvořitele nevěří. To však je jen důkaz jejich ubohého poznání. Moderní věda například sestrojuje družice, které jsou určitým způsobem vyslány do vesmíru, a tam po určitý čas krouží pod vládou badatele, který se nachází daleko od nich. Vesmíry s nespočetnými hvězdami a planetami podobně krouží pod vládou inteligence Osobnosti Božství.

Védské písemnictví nás učí, že Absolutní Pravda, Osobnost Božství, je vůdce všech žijících osobností. Veškeré živé bytosti, počínaje první stvořenou bytostí Brahmou a konče nepatrným mravencem, jsou individuální. Nad Brahmou se nacházejí i jiné živé bytosti s individuálními schopnostmi. Osobnost Božství je podobnou živou bytostí. Je individuální osobností stejně jako ostatní živé bytosti. Jako Nejvyšší Pán čili nejvyšší živá bytost však vlastní největší inteligenci a obrovské, nepředstavitelné síly různých druhů. Když lidský mozek může vynalézt družici, lze si snadno představit, jaké nevídané a mnohem dokonalejší věci mohou vynalézt mozky, které jsou lepší než je mozek člověka. Kdokoliv, kdo má jen trochu rozumu, to snadno pochopí; zatvrzelý ateista však nikdy souhlasit nebude. Śrīla Vyāsadeva přijímá od samého začátku nejvyšší inteligenci jako parameśvaru. Vzdává své uctivé poklony nejvyšší inteligenci, kterou oslovuje jako para neboli parameśvara — Nejvyšší Osobnost Božství. Kṛṣṇa je parameśvara, jak je také uznáno v Bhagavad-gītě i v jiných písmech, která nám zanechal Śrī Vyāsadeva. Hlavně pak ve Śrīmad-Bhāgavatamu. V Bhagavad-gītě Pán praví: “Neexistuje jiná para-tattva (summum bonum) nežli Já.” Śrī Vyāsadeva proto uctívá přímo para-tattvu, Śrī Kṛṣṇu, Jehož transcendentální skutky popsal v desátém zpěvu.

Nesvědomití lidé se snaží bez přípravy číst hned v desátém zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, a to především v pěti kapitolách popisujících Pánův tanec rāsa. Jedná se o nejdůvěrnější část tohoto velkolepého díla, a není-li člověk důkladně vyškolený v transcendentálním poznání Pána, zajisté špatně pochopí tyto transcendentální hry, které jsou hodny veškeré úcty. Nepochopí tento tanec zvaný rāsa a milostný poměr Pána s gopīmi. Jedná se zde o záležitosti vysoce duchovní a pouze osvobozené osobnosti, které postupně dosáhly stádia paramahaṁsa, jsou schopny tanec rāsa transcendentálně docenit. Śrīla Vyāsadeva proto čtenáři dává nejprve možnost postupným způsobem vyvinout duchovní realizace, a poté, co těchto realizací nabyl, je čtenář schopen ocenit jádro všech her a zábav Pána. Autor úmyslně nejdříve vzývá Gāyatrī mantru dhīmahi. Gāyatrī mantra je určena pro duchovně pokročilé. Recitujeme-li úspěšně Gāyatrī mantru, máme schopnost vstoupit na transcendentální úroveň Pána. Musíme tedy mít bráhmanské vlastnosti, to znamená dokonale spočívat v kvalitě dobra, abychom mohli s úspěchem recitovat Gāyatrī mantru a dosáhnout transcendentálního stupně realizace Boha, Jeho jména, Jeho slávu, Jeho vlastností atd.

Śrīmad-Bhāgavatam je pojednání o svarūpě Pána zjevené Jeho vnitřní silou. Tato síla se liší od síly, která zjevila námi vnímatelný vesmír. Śrīla Vyāsadeva činí v této śloce mezi dvěma uvedenými silami jasný rozdíl. Říká, že vnitřní zjevená síla je skutečná, zatímco vnější zjevená síla ve formě hmotné existence je dočasná a iluzorní, jako fata morgána na poušti. Ve fata morgáně ve skutečnosti žádná voda není. Jedná se o pouhou vidinu vody, není to ale skutečná voda. Opravdová voda je jinde. Zjevený vesmír se zdá být reálný, avšak opravdová realita, ve srovnání s kterou je náš vesmír pouhým stínem, se nachází v duchovním světě. Absolutní Pravda existuje v duchovním nebi a ne v hmotném. V hmotném nebi je vše na úrovni relativní pravdy. To znamená, že jedna pravda zde závisí na něčem jiném. Vesmírné stvoření je výsledkem vzájemně působících tří kvalit hmotné přírody. Dočasná stvoření, která z těchto interakcí vyplývají, jsou uspořádána takovým způsobem, aby pomatené mysli podmíněné duše poskytla iluzi reality. Podmíněné duše se nacházejí v rozličných životních druzích — dokonce i mezi vyššími polobohy, jako jsou Brahmā, Indra, Candra atd. Pravda však je, že v hmotném světě není nic skutečného. Skutečnost se tu zdá být proto, neboť skutečnost existuje v duchovním světě, kde Osobnost Božství věčně existuje se Svým transcendentálním příslušenstvím.

Vedoucí inženýr složité stavby není osobně přítomen na staveništi. Zná v něm však každý kout, protože stavba se provádí pod jeho vedením. Ví o stavbě všechno — přímo i nepřímo. Podobně Osobnost Božství zná každý kout tohoto vesmírného stvoření, jehož je svrchovaným strůjcem, ačkoliv činnosti v tomto stvoření vykonávají polobozi. Počínaje Brahmou a konče nepatrným mravencem — nikdo v hmotném světě není nezávislý. Všude je viditelná ruka Boha. Veškeré hmotné složky i veškeré duchovní jiskry pocházejí z Něho a z nikoho jiného. Vše stvořené v tomto hmotném světě je pouhou interakcí dvou sil — hmoty a ducha — které pocházejí z Absolutní Pravdy, z Osobnosti Božství, ze Śrī Kṛṣṇy. V chemické laboratoři může sloučením vodíku a kyslíku chemik vytvořit vodu, ale ve skutečnosti pracuje v laboratoři živá bytost pod vedením Svrchovaného Pána. A prvky samotné také dodává Bůh. Pán ví o všem — přímo i nepřímo. Je si vědom každého detailu a navíc je úplně nezávislý. Bůh je jako zlatý důl a vesmírná stvoření v různých podobách lze přirovnat k různým zlatým ozdobám, jako jsou zlaté náhrdelníky, prsteny atd. Zlatý prsten i zlatý náhrdelník jsou kvalitativně stejné jako zlato ve zlatém dole. Kvantitativně se však od nich zlato v dole liší. Z toho lze vidět, že Absolutní Pravda je současně totožná a lišící se. Nic není absolutně totožné s Absolutní Pravdou, současně však nic není na Absolutní Pravdě nezávislé.

Počínaje Brahmou, strůjcem celého vesmíru, a konče nepatrným mravencem, všechny podmíněné duše tvoří, ale žádná však není nezávislá na Svrchovaném Pánu. Materialista se mylně domnívá, že jiného stvořitele mimo něj není. Tomu se říká māyā, iluze. Jeho slabé poznání mu nedovoluje uzřít realitu, která se nachází dál než dosáhnou jeho omezené smysly. Má za to, že hmota se tvaruje automaticky, bez pomoci vyšší inteligence. To však v této śloce Śrīla Vyāsadeva vyvrací: “Protože úplná celistvost neboli Absolutní Pravda je zdrojem všeho, neexistuje nic, co by bylo na těle Absolutní Pravdy nezávislé.” Cokoli se s tělem děje, vtělená duše to okamžitě registruje. Stvoření je jako tělo absolutního celku. Absolutní si je proto přímo i nepřímo vědom všeho dění po celém stvoření.

Ve śruti-mantře je řečeno, že absolutní celek neboli Brahman je původním zdrojem všeho. Vše z Brahmanu vyplývá a vše je Jím udržováno a nakonec do Něj vše vstoupí. To je zákon přírody a také to śruti-mantra potvrzuje. Říká se v ní, že zdrojem, ze kterého všechno vyplývá na počátku Brahmovy éry, a stejně tak rezervoárem, do kterého se nakonec vše navrátí, je Absolutní Pravda neboli Brahman. Materialističtí vědci mají za to, že původem planetární soustavy je Slunce. Nemohou však vysvětlit původ Slunce. Zde je tento původ vysvětlen. Podle védských písem není Brahmā, kterého můžeme přirovnat ke Slunci, původním stvořitelem. V této śloce je jasně řečeno, že Brahmā dostal védské poznání od Osobnosti Božství. Můžeme namítnout, že pokud byl Brahmā první živou bytostí, není možné, aby ho někdo učil; vždyť mimo něj nikdo neexistoval. Śruti-mantra nám však jasně říká, že druhotného stvořitele Brahmu inspiroval Nejvyšší Pán. Jen tak mohl Brahmā vyplnit svůj úkol stvoření. Což ukazuje, že nejvyšší inteligencí za tímto stvořením je Absolutní Bůh, Śrī Kṛṣṇa. V Bhagavad-gītě Śrī Kṛṣṇa tvrdí, že On Sám má na starosti tvořivou sílu prakṛti, která je souhrnem veškeré hmoty. Proto Śrī Vyāsadeva neuctívá Brahmu, ale Svrchovaného Pána, který Brahmu v jeho tvoření vede. Význačnými slovy v této śloce jsou abhijñaḥ a svarāṭ. Tyto dva výrazy odlišují Svrchovaného Pána od všech ostatních živých bytostí. Žádná jiná živá bytost není abhijñaḥ a není svarāṭ; plně vědomá a zcela nezávislá. Dokonce i Brahmā musí nejprve meditovat o Svrchovaném Pánu, nežli je zplnomocněn ke tvoření. Co pak říci o takovém vědci, jakým byl Einstein! Mozky těchto výjimečných vědců zajisté nejsou stvořením člověka. Vědci nejsou s to takový mozek vyrobit. Co potom říci o hloupých ateistech, kteří autoritou Boha pohrdají? Ani neosobní māyāvādīni, kteří se chlubí tím, že jsou totožní s Bohem, nejsou abhijñaḥ nebo svarāṭ. Tito přívrženci neosobní filozofie se podrobují přísným pokáním s cílem, aby dosáhli poznání a splynutí s Bohem. Ale nakonec dosáhnou jen závislosti na nějakém bohatém stoupenci, který jim dá peníze na vybudování klášterů a chrámů. Ateisté jako byl Rāvaṇa nebo Hiraṇyakaśipu se museli podrobit velice přísnému pokání, nežli se mohli pyšně vysmívat autoritě Pána. Nakonec však byli bezmocní a nemohli zachránit ani sami sebe, když před nimi Pán stanul jako krutá smrt. Stejně tak pořídí moderní ateisté, kteří si také troufají vysmívat se autoritě Pána. Těmto ateistům se nepovede o nic lépe, neboť dějiny se opakují. Když lidé zanedbávají autoritu Boha, příroda a její zákony je potrestají. V Bhagavad-gītě tuto skutečnost potvrzuje známý verš yadā yadā hi dharmasya glāniḥ. “Kdykoliv ve společnosti upadá dharma a vzrůstá adharma, ó Arjuno, v té době Osobně sestoupím.” (Bg. 4.7)

Že Svrchovaný Pán je všedokonalý potvrzují všechny śruti-mantry. Śruti-mantry říkají, že všedokonalý Pán pohlédl na hmotu, a tím byly stvořeny veškeré živé bytosti. Živé bytosti jsou neodmyslitelně součásti Pána, který obšírné hmotné stvoření oplodňuje semeny duchovních jisker. A tak jsou tvořivé síly dány do pohybu a vzniká nekonečné množství obdivuhodných věcí. Ateista může namítnout, že Bůh není o nic lepší než hodinář. Samozřejmě, že je Bůh lepší, neboť On vytváří stroje dvojí podoby — samčí a samiččí. Tyto samčí a samiččí stroje všech životních druhů samy vyrábějí nespočet dalších takových strojů aniž musí Bůh dále zasahovat. Když se člověku podaří vyrobit takové stroje, které jsou schopny vyrábět další stroje bez jakéhokoliv zásahu, teprve potom se může přiblížit k inteligenci Boha. To však není možné. Každý stroj musí být nutně vyroben jednotlivě. Nikdo není schopen vytvářet věci tak dokonale jako Bůh. Další jméno Boha je asamaurdhva, což znamená, že nikdo není výše než On a nikdo Mu není roven. Paraṁ satyam, Nejvyšší Pravda, je Ten, který nemá Sobě rovného a komu není nikdo nadřazen. To śruti-mantra potvrzuje. Je řečeno, že před stvořením existoval pouze Pán a nikdo jiný. Je Pánem nade všemi. Tento Pán naučil Brahmu védskému poznání. Tohoto Pána je nutno poslouchat za všech okolností. Kdokoliv se chce zbavit hmotných pout, musí se odevzdat Jemu a nikomu jinému. To potvrzuje též Bhagavad-gītā.

Dokud se neodevzdáme lotosovým nohám Svrchovaného Pána, budeme zajisté zmateni. Odevzdá-li se inteligentní člověk lotosovým nohám Kṛṣṇy a ví-li bezpečně, že Kṛṣṇa je příčina všech příčin, jak dokládá Bhagavad-gītā, jen pak se stane mahātmou, velikou duší. Takováto veliká duše je velice vzácná. Jen mahātmā je schopen pochopit, že Nejvyšší Pán je prvotní příčinou všeho stvoření. Pán je parama, konečná pravda, neboť všechny pravdy Mu jsou podřazeny. Je vševědoucí. Pro Něho neexistuje iluze.

Určití māyāvādští učenci však mají za to, že Śrīmad-Bhāgavatam nesestavil Śrī Vyāsadeva. Někteří z nich dokonce tvrdí, že tato kniha je moderním dílem, které sepsal spisovatel jménem Vopadeva. Aby dokázal nesprávnost těchto názorů, poukazuje Śrī Śrīdhara Svāmī na skutečnost, že zmínky o Bhāgavatamu se nacházejí v mnoha nejstarších Purāṇách. První śloka Bhāgavatamu začíná Gāyatrī mantrou, a o tom je zmínka v Matsya Purāṇě, která je nejstarší ze všech Purāṇ. Matsya Purāṇa říká v souvislosti s Gāyatrī mantrou v Bhāgavatamu, že existuje mnoho vyprávění s duchovními pokyny, která začínají Gāyatrī mantrou. Je v ní též příběh o Vṛtrāsurovi. Kdokoliv daruje toto velkolepé dílo v době plného měsíce, dosáhne nejvyšší dokonalosti v životě — návratu zpět k Bohu. V jiných Purāṇách je také zmínka o skutečnosti, že Bhāgavatam byl dokončen ve dvanácti zpěvech, což znamená osmnáct tisíc ślok. Též v Padma Purāṇě je zmínka o Bhāgavatamu, v rozhovoru Gautamy a Mahārāje Ambarīṣe. Králi bylo doporučeno pravidelně číst Bhāgavatam, chce-li být vysvobozen z hmotného otroctví. Jak vidíme, o autenticitě Bhāgavatamu proto není pochyb. Během posledních pěti set let napsalo podrobné komentáře k Bhāgavatamu mnoho učenců a ācāryů, jako byli Jīva Gosvāmī, Sanātana Gosvāmī, Viśvanātha Cakravartī, Vallabhācārya a mnoho jiných význačných učenců i v době po odchodu Śrī Caitanyi. Zodpovědný student by se měl snažit tyto komentáře důkladně pročíst, aby byl schopen lépe ocenit transcendentální poslání tohoto díla.

Śrīla Viśvanātha Cakravartī Ṭhākura se zvláště zabývá otázkou původní a čisté psychologie sexuality (ādi-rāsa), oproštěné od jakékoliv hmotné nedokonalosti. Celé hmotné stvoření se pohybuje pod vládou sexu. V moderní civilizaci je sex ohniskem všeho konání. Kamkoliv se podíváme, vidíme, že sex dominuje. Sexualita proto není neskutečná. Její realita je i v duchovním světě. Hmotná sexualita je pouze zvráceným odrazem původní skutečnosti. Původní skutečnost se nachází v Absolutní Pravdě, a proto Absolutní Pravda nemůže být neosobní. Není možné být neosobní a zároveň obsahovat čistou sexualitu. Z toho vyplývá, že přívrženci neosobní filozofie nepřímo podněcují odpornou všední sexualitu tím, že kladou příliš veliký důraz na neosobní aspekt nejvyšší pravdy. Člověk, který nic neví o pravé duchovní formě sexu, propadne zvrácenému hmotnému sexuálnímu životu. Mezi sexualitou v tomto chorém, hmotném stavu života a sexualitou v duchovní existenci je veliký rozdíl.

Śrīmad-Bhāgavatam postupně povýší nepředpojatého čtenáře na nejvyšší transcendentální úroveň dokonalosti. Umožní mu transcendovat tři druhy hmotného konání: plodonosné činnosti, spekulativní filozofii a uctívání funkčních božstev podle pokynů védských veršů.

1.1.2

Verš

dharmaḥ projjhita-kaitavo ’tra paramo nirmatsarāṇāṁ satāṁ
vedyaṁ vāstavam atra vastu śivadaṁ tāpa-trayonmūlanam
śrīmad-bhāgavate mahā-muni-kṛte kiṁ vā parair īśvaraḥ
sadyo hṛdy avarudhyate ’tra kṛtibhiḥ śuśrūṣubhis tat-kṣaṇāt

Synonyma

dharmaḥ — náboženství; projjhita — úplně zavrženo; kaitavaḥ — zastřená chtíčem po plodech konání; atra — v tomto; paramaḥ — nejvyšší; nirmatsarāṇām — těch, kteří mají stoprocentně čisté srdce; satām — oddaní; vedyam — srozumitelný; vāstavam — skutečný; atra — v tomto; vastu — podstata; śivadam — blaho; tāpa-traya — trojí utrpení; unmūlanam — který umožní vykořenění; śrīmat — překrásný; bhāgavate — Bhāgavata Purāṇa; mahā-muni — velký mudrc (Vyāsadeva); kṛte — který sestavil; kim — kde je; vā — potřeba; paraiḥ — jiných; īśvaraḥ — Nejvyšší Pán; sadyaḥ — okamžitě; hṛdi — v srdci; avarudhyate — upevní se; atra — v tomto; kṛtibhiḥ — zbožnými lidmi; śuśrūṣubhiḥ — kulturou; tat-kṣaṇāt — neprodleně.

Překlad

Śrīmad-Bhāgavatam, důsledně zavrhující veškeré náboženství motivované hmotným chtíčem, ustanovuje nejvyšší pravdu, kterou chápou oddaní čistého srdce. Nejvyšší Pravda je realita a je zde oddělená od iluze pro blaho všech. Taková pravda vykořeňuje trojí druh utrpení. Překrásný Śrīmad-Bhāgavatam byl sestaven velkým mudrcem Vyāsadevem (v jeho zralosti) a sám o sobě stačí k realizaci Boha. K čemu jsou potřeba jiná písma? Vyslyšíme-li pozorně a pokorně poselství Bhāgavatamu, bude pěstováním tohoto poznání Svrchovaný Pán okamžitě pevně ustanoven v našem srdci.

Význam

Náboženství se dělí na čtyři základní složky — zbožné činy, hospodářský vývoj, uspokojení smyslů a konečně vysvobození z otroctví hmoty. Bezbožný život je barbarství; lidský život začíná tam, kde začíná náboženství. Jíst, spát, strachovat se a pářit se — to jsou jen čtyři principy zvířecího života. Lidem i zvířatům jsou tyto životní principy společné, co však člověka od zvířete odlišuje, je právě religiozita neboli náboženství. Lidský život bez náboženství není o nic lepší, nežli život zvířete, a proto se v každé lidské společnosti nachází určitá náboženská nauka, která lidi vede k seberealizaci, k uskutečnění věčného vztahu člověka s Bohem.

Na nižším stupni lidské civilizace člověk stále bojuje o to, aby ovládl přírodu. Jedná se jednoznačně o soupeření v rámci uspokojení smyslů. Tento druh vědomí vede člověka k náboženství a s touhou po hmotném zisku pak člověk vykonává zbožné činy a jiné náboženské obřady. Je-li však možné dosáhnout hmotného zisku jiným způsobem, pak člověk na takzvané náboženství úplně zapomene. To je nejlépe vidět na dnešním tzv. civilizovaném světě. Protože dnes člověk žije v hospodářském blahobytu, většina lidí se o náboženství příliš nezajímá. Kostely, mešity a chrámy zejí prázdnotou. Spíše než chodit do těchto míst, která vybudovali jejich předkové, chodí dnes lidé raději do továren, obchodů a kin. Tato situace je praktickým důkazem skutečnosti, že náboženství je pro lidi zajímavé jen tehdy, vede-li k hospodářskému vzestupu. Hospodářský vzestup je základní podmínka pro uspokojení smyslů. Často se také stává, že když se určitému člověku nepodaří dosáhnout uspokojení v tomto světě, snaží se dosáhnout vysvobození z něho a chce splynout se Svrchovaným Pánem. To vše jsou tedy jen různé druhy smyslového požitku.

Vedy doporučují, aby se člověk výše zmíněným čtyřem druhům činností věnoval podle určitých pravidel. Tím se omezí nežádoucí soupeření o smyslový požitek. Śrīmad-Bhāgavatam však všechny tyto otázky smyslového uspokojení jednoduše transcenduje. Jedná se o čistě transcendentální dílo, které pochopí jen ryzí oddaní Pána, oproštění od jakékoli žádosti po smyslovém uspokojení. Ve světě hmoty mezi sebou stále všichni neúprosně soupeří — zvíře se zvířetem, člověk s člověkem, společnost se společností, stát se státem. Oddaní Pána jsou však nad tímto či jiným soupeřením. S materialisty nemají proč soupeřit; jsou na cestě zpět k Bohu, do království Boha, kde je život věčný a blažený. Transcendentalista tohoto druhu je v srdci čistý a nezávistivý. V tomto hmotném světě každý závidí každému, a proto také existuje neustálé soupeření. Transcendentální oddaní Pána jsou nejen dokonale oproštěni od hmotné závisti, ale navíc jsou příznivě nakloněni všem. Jejich snahou je uspořádat společnost bez soupeření, s Bohem v jejím středu. Současná představa socialistického zřízení, kde by neexistovalo soupeření, nemá reálnou podstatu, neboť i v socialismu se soupeří o pozici diktátora. Ať už podle védského nebo všedního lidského stanoviska — základem hmotného života je smyslový požitek. Vedy se zmiňují o třech cestách. Jedna vede prostřednictvím plodonosných činů na lepší planety. Druhá vede prostřednictvím uctívání polobohů na planety polobohů, a konečně třetí se zaobírá realizací Absolutní Pravdy a neosobního aspektu Absolutního s cílem splynout s Ním.

Neosobní aspekt Absolutní Pravdy však není nejvyšší. Nad neosobním aspektem se nachází aspekt Paramātmy a nad Paramātmou se nachází osobní aspekt Absolutní Pravdy, Bhagavān. Śrīmad-Bhāgavatam poskytuje informace právě o tomto osobním aspektu Absolutní Pravdy, a proto stojí výše nežli literatura pojednávající o neosobním aspektu a část Ved zvaná jñāna-kāṇḍa. Śrīmad-Bhāgavatam doporučuje přímo uctívat Nejvyšší Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇu, a proto je na vyšší úrovni nejenom než část Ved zvaná karma-kāṇḍa, ale i než část zvaná upāsanā-kāṇḍa. Karma-kāṇḍa nabádá k soupeření za účelem dosáhnout nebeských planet, kde lze lépe uspokojovat smysly. Podobné soupeření je jak ve jñāna-kāṇḍě, tak i v upāsanā-kāṇḍě. Śrīmad-Bhāgavatam toto vše převyšuje, neboť je zaměřený na Nejvyšší Pravdu, na podstatu a kořen všech kategorií. Śrīmad-Bhāgavatam nás dovede k dokonalému poznání jak podstaty, tak i kategorií. Absolutní Pravda, Svrchovaný Pán, je podstatou a veškeré emanace jsou druhy energie.

Nic nemůže být od podstaty oddělené, současně se však energie od podstaty liší. Jedno neodporuje druhému. Śrīmad-Bhāgavatam jednoznačně potvrzuje tuto filozofii současné jednoty a rozdílu — filozofii Vedānta-sūtry, která začíná sūtrou “janmādy asya”.

Toto poznání skutečnosti, že energie Pána je současně totožná s Pánem a od Pána odlišná, je odpovědí na mentální spekulace všech těch, kteří se snaží dokázat, že Absolutno je energie. Pochopit dokonale tuto skutečnost znamená uvědomit si neúplnost jak filozofie monismu, tak i filozofie dualismu. Dalším vývojem tohoto transcendentálního vědomí, založeného na nauce současné jednoty a rozdílu, lze dosáhnout okamžité vysvobození ze trojího utrpení. Tři druhy utrpení jsou: 1) utrpení, které je způsobeno vlastním tělem nebo myslí, 2) utrpení způsobené jinými živými bytostmi a 3) utrpení, kterému jsme vystaveni příčinou přírodních katastrof, na něž nemáme vliv. Śrīmad-Bhāgavatam začíná tím, že se oddaný odevzdává Absolutní Osobě. Oddaný si je vědom jak své totožnosti s Absolutním, tak i odlišnosti od Absolutního v tom smyslu, že jeho věčným posláním je Absolutní Osobě sloužit. Hmotné chápání života znamená, že si člověk o sobě myslí, že je vládcem nad vším a nade všemi, a to dotyčnému člověku neustále přináší trojí utrpení. Sezná-li však pravdu o svém skutečném postavení transcendentálního služebníka, bude z těchto utrpení ihned vysvobozen. Dokud se ale živá bytost snaží panovat nad přírodou, nemá možnost stát se služebníkem Nejvyššího. Službu pro Pána lze vykonávat jedině s čistým vědomím své vlastní duchovní totožnosti. Taková služba vysvobozuje z tíže hmotné existence.

Śrīmad-Bhāgavatam je však především Vyāsadevovým komentářem k Vedānta-sūtře. Byl sepsán Śrī Vyāsadevem ve zralosti duchovního života milostí Nārady. Śrīla Vyāsadeva je zplnomocněnou inkarnací Nārāyaṇa, Osobnosti Božství. Není tudíž pochyb o jeho povolanosti. A přestože je autorem všech védských písem, doporučuje nade vše studovat Śrīmad-Bhāgavatam. Jiné Purāṇy učí uctívat různými metodami polobohy, Śrīmad-Bhāgavatam však výhradně uvádí uctívání Svrchovaného Pána. Svrchovaný Pán je jako celé tělo, zatímco polobozi jsou jen částmi tohoto těla. Z toho plyne, že jakmile uctíváme Svrchovaného Pána, nemusíme uctívat polobohy. Svrchovaný Pán je tímto způsobem okamžitě pevně ustanoven v srdci oddaného. Caitanya Mahāprabhu doporučil Śrīmad-Bhāgavatam jako bezeskvrnnou Purāṇu, výjimečnou mezi ostatními.

Správným postupem při přijímání tohoto transcendentálního poselství je pokorně naslouchat. Vyzývavý postoj při realizaci transcendentálního poselství nikomu neprospěje. Slovo śuśrūṣu v tomto verši obzvlášť poukazuje na správné vedení. Člověk by měl dychtit po poslechu transcendentálního poselství — upřímná touha naslouchat tomuto poselství je prvořadou kvalifikací.

Lidé, kterým štěstí nedopřálo, se o naslouchání Śrīmad-Bhāgavatamu nezajímají. I když je to metoda tak jednoduchá, její aplikace bývá obtížná. Nešťastní lidé si vždy najdou dostatek času k poslouchání nesmyslných rozhovorů sociálně politického rázu, jsou-li však pozváni na schůzku s oddanými, kde se přednáší Śrīmad-Bhāgavatam, nemají najednou čas ani náladu. Někdy se také stává, že placení recitátoři Bhāgavatamu čtou přímo z kapitol, které se týkají nejdůvěrnějších zábav Svrchovaného Pána, a tímto způsobem se snaží Bhāgavatam interpretovat jako dílo sexuálního charakteru. Śrīmad-Bhāgavatam je však nutné vyslyšet od začátku. V tomto verši jsou definováni ti, kterým je dáno toto dílo vskutku pochopit: “K poslechu Śrīmad-Bhāgavatamu je způsobilý člověk, který vykonal mnoho zbožných činů.” Inteligentní člověk, který je schopný uvažovat, může prostřednictvím poslechu Śrīmad-Bhāgavatamu realizovat přímo Nejvyšší Osobnost. Tím se zaručil sám autor, veliký mudrc Vyāsadeva. I bez postupného procesu realizace, jak je uveden na stranách Ved, může člověk okamžitě dosáhnout postavení paramahaṁsy, pokud souhlasí přijmout poselství Bhāgavatamu.

1.1.3

Verš

nigama-kalpa-taror galitaṁ phalaṁ
śuka-mukhād amṛta-drava-saṁyutam
pibata bhāgavataṁ rasam ālayam
muhur aho rasikā bhuvi bhāvukāḥ

Synonyma

nigama — védská literatura; kalpa-taroḥ — strom přání; galitam — vyzrálý; phalam — plod; śuka — Śrīla Śukadeva Gosvāmī, původní recitátor Śrīmad-Bhāgavatamu; mukhāt — z jehož rtů; amṛta — nektar; drava — polotuhý a měkký, proto se snadno polyká; saṁyutam — dokonalý ve všech ohledech; pibata — vychutnej; bhāgavatam — kniha, která pojednává o vědě věčného spojení s Pánem; rasam — šťáva (to, co lze vychutnat); ālayam — do vysvobození, nebo dokonce i v osvobozeném stavu; muhuḥ — stále; aho — ó; rasikāḥ — ti, kteří dosáhli plného poznání lahodných vztahů; bhuvi — na zemi; bhāvukāḥ — zkušený a uvážlivý.

Překlad

Ó zkušení a uvážliví lidé! Vychutnejte Śrīmad-Bhāgavatam, který je vyzrálým plodem na stromu přání védské literatury. Splynul ze rtů Śrī Śukadeva Gosvāmīho, a tím ještě zlahodněl, přestože v jeho nektarové šťávě již našli zalíbení všichni, včetně osvobozených duší.

Význam

Předešlé dvě śloky jasně prokázaly, že Śrīmad-Bhāgavatam je posvátné písmo, které svou transcendentální povahou převyšuje ostatní díla védského písemnictví. Je to dílo, které transcenduje jak pozemské konání, tak i pozemské poznání. Tato śloka dále poukazuje na skutečnost, že Śrīmad-Bhāgavatam je nejenom dílo vyšší povahy, ale navíc je zralým plodem veškerého védského písemnictví. Jinými slovy, jedná se o smetanu védského poznání. Proto je vskutku nezbytné trpělivě a pokorně naslouchat. Poselství a učení, jež nám Śrīmad-Bhāgavatam zvěstuje, bychom měli přijmout s úctou a velice pozorně.

Vedy jsou přirovnávány ke stromu, který dokáže splnit všechna přání, neboť Vedy obsahují vše, co kdy člověk může poznat. Naučíme se v nich jak pozemským věcem, tak i duchovní realizaci. Obsahují usměrňující pravidla poznání, která se vztahují na nauky sociální, politické, náboženské, hospodářské, vojenské, lékařské, chemické, fyzikální a metafyzické, jakožto na vše, co je nutné k uchování těla a duše pohromadě. Nejdůležitější je však jejich nauka o duchovní realizaci. Usměrňovací poznání znamená povýšit živou bytost postupně na duchovní úroveň. Nejvyšší duchovní realizace je poznání o tom, že Osobnost Božství je zdrojem všech duchovních chutí neboli všech ras.

Všechny živé bytosti, počínaje prvorozenou živou bytostí Brahmou a až po nepatrného mravence, touží vychutnat určitou chuť, vyplývající ze smyslového vnímání. Tyto smyslové požitky se odborně nazývají rasy. Existují rasy různých druhů; ve zjevených písmech je jich vyjmenováno dvanáct: 1) raudra (hněv), 2) adbhuta (údiv), 3) śṛṅgāra (milostná láska), 4) hāsya (smích), 5) vīra (rytířství), 6) dayā (milosrdenství), 7) dāsya (služba), 8) sakhya (přátelství), 9) bhayānaka (hrůza), 10) bībhatsa (šok), 11) śānta (neutralita), 12) vātsalya (rodičovství).

Souhrn všech těchto ras se nazývá náklonnost nebo láska. Prvořadě se tyto znaky lásky projevují zbožňováním, službou, přátelstvím, rodičovskou náklonností a manželskou láskou. V nepřítomnosti těchto pěti je pak láska projevena nepřímým způsobem, např. hněvem, údivem, smíchem, rytířstvím, strachem, šokem atd. Když kupříkladu muž miluje ženu, tento vztah, rasa, se nazývá manželská láska. Pokud je však takový milostný vztah narušen, vzniká rasa jiného druhu, jako je údiv, hněv, šok nebo dokonce hrůza. Často se stává, že milostné poměry končí hroznými sváry, které někdy vyústí i ve vraždu. Tyto rasy slučují člověka s člověkem nebo zvíře se zvířetem, nikoli však člověka a zvíře nebo člověka a jiné stvoření hmotného světa. Výměny rasy jsou možné pouze mezi příslušníky stejného životního druhu. Duše je však kvalitativně stejná jako Svrchovaný Pán, a původní rasy proto nalezneme ve výměně vztahů mezi duchovními částmi a duchovním celkem, Nejvyšší Osobností Božství. Duchovní výměna těchto ras mezi živými bytostmi a Svrchovaným Pánem je dokonale projevená v duchovní existenci.

Svrchovaný Pán se proto ve śruti mantrách, védských hymnech, nazývá “pramen všech ras”. Výměna přirozené rasy ve společenství Pána živou bytost dokonale uspokojí.

Tyto śruti-mantry nás učí, že každá živá bytost je ve svém základním postavení obdařena jistým druhem rasy, která určuje její vztah k Osobnosti Božství. Dokonale uskutečnit tuto původní rasu může živá bytost pouze tehdy, když je osvobozená. V hmotné existenci se setkáváme se zkreslenou a dočasnou podobou rasy. Proto se rasy hmotného světa projevují v podobě hmotného hněvu (raudra) atd.

Dokonalé poznání těchto rozličných ras, které jsou základními složkami všeho konání, umožňuje chápat nepravé, zvráceně projevené rasy v hmotném světě, a rozpoznat je od původních duchovních ras. Vzdělaný učenec touží vychutnat tyto opravdové, duchovní rasy v duchovní podobě. Zpočátku touží splynout s Nejvyšším. To znamená, že méně inteligentní transcendentalista se nemůže vzdát představy splynutí s duchovním celkem, dokud nepozná pravdu o těchto různých rasách.

Tato śloka jednoznačně potvrzuje skutečnost, že duchovní rasa, kterou lze vychutnat v osvobozeném stavu, je přístupná ve Śrīmad-Bhāgavatamu, protože toto dílo je zralým plodem védského poznání. Pokorným vyslyšením tohoto transcendentálního díla lze dosáhnout úplného štěstí a spokojenosti srdce. Je však důležité, abychom jeho poselství obdrželi ze správného zdroje. Śrīmad-Bhāgavatam původně přinesl Nārada Muni z duchovního světa. Nārada ho pak předal svému učedníku Śrī Vyāsadevovi, a on jeho poselství sdělil svému synu Śukadevovi Gosvāmīmu. Śukadeva Gosvāmī ho přednesl Mahārājovi Parīkṣitovi sedm dní před jeho smrtí. Śrīla Śukadeva Gosvāmī byl od narození osvobozená duše. Byl osvobozený již v lůně své matky, a po narození se tedy nemusel podrobovat duchovnímu výcviku. Nikdo nevlastní své kvalifikace, pozemské ani duchovní, hned po narození. Śukadeva Gosvāmī se však žádnému postupu duchovní realizace věnovat nemusel, neboť byl dokonale osvobozenou duší. Ale i přesto, že byl osvobozenou duší a že transcendoval tři kvality přírody, přitahovala ho transcendentální rasa Nejvyšší Osobnosti Božství, Śrī Kṛṣṇy, kterého osvobozené duše opěvují védskými hymny. Zábavy Nejvyššího Pána jsou přitažlivější pro osvobozené duše nežli pro všedního pozemšťana. Nejvyšší Pán tedy nemůže být neosobní, protože výměna transcendentální rasy je možná pouze s osobou.

Śrīmad-Bhāgavatam pojednává o transcendentálních zábavách Pána. Śrīla Śukadeva Gosvāmī pak tato pojednání systematickým způsobem krásně vypráví, čímž je Bhāgavatam přitažlivý pro veškeré lidstvo; včetně těch, které zlákalo osvobození, a těch, kteří dychtí po splynutí s nejvyšším celkem.

Slovo śuka znamená v sanskrtu “papoušek”. Když svým červeným zobákem takový pták naklovne ovoce, ovoce zlahodní a ještě více zesládne. Vyzrálé ovoce védského poznání vyšlo z úst Śrīly Śukadeva Gosvāmīho, který je přirovnán k papouškovi, nikoliv proto, že přesně opakoval, co slyšel od svého otce, ale protože jeho přičiněním se Bhāgavatam stal oblíbeným dílem pro všechny vrstvy lidí.

Vše vyšlo z úst Śrīly Śukadeva Gosvāmīho tak krásně, že každý, kdo s upřímností a pokorou naslouchá, bude okamžitě schopen vychutnat transcendentální příchutě, které nemají nic společného se zvrácenými příchutěmi tohoto hmotného světa. Zralý plod nespadl z nejvyšší planety Kṛṣṇaloky najednou. Byl opatrně předán, beze změny a bez újmy, řetězem posloupnosti učedníků. Hloupí lidé, kteří nepatří do učednické posloupnosti, se dopouštějí velikých prohřešků, když se snaží pochopit nejdůvěrnější transcendentální rasu (tanec rāsa), aniž by kráčeli ve šlépějích Śukadeva Gosvāmīho, který toto téma důkladně probírá prostřednictvím postupné transcendentální realizace. Je velice důležité, abychom závažnost Śrīmad-Bhāgavatamu viděli z hlediska osobností jako je Śukadeva Gosvāmī, který vše důkladně probírá. Zásada učednické posloupnosti bhāgavatské školy je nutná i pro budoucí studenty Śrīmad-Bhāgavatamu. Śrīmad-Bhāgavatamu lze porozumět pouze je-li vysvětlen povolaným zástupcem Śukadeva Gosvāmīho. Nepovolaný, ziskuchtivý recitátor, který si z recitace Bhāgavatamu dělá jen obchod, zástupcem Śukadeva Gosvāmīho zajisté být nemůže. Takovýto člověk si jen vydělává na živobytí, a proto naslouchat Bhāgavatamu od něj je zcela nežádoucí. Tito lidé většinou předčítají rovnou z nejdůvěrnějších částí tohoto díla, aniž se podrobili výše uvedenému postupu předepsanému k porozumění tak závažnému námětu. Ponoří se většinou do důvěrné látky tance rāsa, a jako většina hloupých lidí ničemu správně neporozumí. Někteří mají dokonce za to, že tanec rāsa je věc nemorální, a jiní zase tanec rāsa znehodnocují svými nesmyslnými výklady. Nikterak se však nesnaží kráčet ve šlépějích Śrīly Śukadeva Gosvāmīho.

Závěrem lze proto podotknout, že upřímný student rasy by měl obdržet poselství Bhāgavatamu v posloupnosti učedníků začínající Śrīlou Śukadevem Gosvāmīm, který vyučuje Śrīmad-Bhāgavatam od samého počátku, a nemá zájem náladově přeskakovat, aby tím uspokojil zvědavost světských lidí, kteří nemají o transcendentální vědě ani ponětí. Śrīmad-Bhāgavatam je natolik pečlivě vypracován, že vážný a upřímný čtenář může okamžitě okusit tento zralý plod védského poznání, a vychutnat tak nektarovou šťávu, která plyne z úst Śukadeva Gosvāmīho nebo jeho povolaného zástupce.

1.1.4

Verš

naimiṣe ’nimiṣa-kṣetre
ṛṣayaḥ śaunakādayaḥ
satraṁ svargāya lokāya
sahasra-samam āsata

Synonyma

naimiṣe — v lese známém pod jménem Naimiṣāraṇya; animiṣa-kṣetre — zvláště oblíbené místo Viṣṇua (který nezavírá Svá víčka); ṛṣayaḥ — mudrci; śaunaka-ādayaḥ — vedení mudrcem Śaunakou; satram — obětování; svargāya — pro Pána, který je oslavován v ráji; lokāya — a pro oddané, kteří jsou stále ve styku s Pánem; sahasra — tisíc; samam — roků; āsata — vykonávali.

Překlad

Stalo se jednou, že na posvátném místě v lese Naimiṣāraṇyi se shromáždili velcí mudrci vedení mudrcem Śaunakou, aby po tisíc let vykonávali velkolepou oběť pro uspokojení Pána a Jeho oddaných.

Význam

Předešlé tři śloky jsou úvodem ke Śrīmad-Bhāgavatamu, a nyní se představuje hlavní námět tohoto významného díla. Poté, co ho poprvé přednesl Śukadeva Gosvāmī, byl Śrīmad-Bhāgavatam v Naimiṣāraṇyi přednesen podruhé.

Z Vāyavīya Tantry se dozvídáme, že Brahmā, strůjce našeho vesmíru, dumal o obrovském kole, které by obepínalo celý vesmír. Osa tohoto velikého kruhu prochází bodem, který se nazývá Naimiṣāraṇya. Další pojednání o lese Naimiṣāraṇyi najdeme ve Varāha Purāṇě, kde je řečeno, že vykonáváním oběti na tomto místě lze zmenšit sílu démonských lidí. Brāhmaṇové proto k vykonávání těchto obřadů a obětování využívají nejraději tohoto místa.

Oddaní Viṣṇua vykonávají pro Jeho potěšení různé obřady a obětování. Oddaní lpí na službě, kterou pro Pána vykonávají, zatímco pokleslé duše lpí na štěstí v hmotné existenci. V Bhagavad-gītě je řečeno, že vše, co v tomto hmotném světě vykonáme s jiným cílem, nežli je uspokojení Viṣṇua, způsobuje jen poddanství. V tomto smyslu je tu i přikázání, abychom veškeré činy vykonávali jako obětování pro uspokojení Viṣṇua a Jeho oddaných. Tak lze pro všechny docílit míru a blahobytu.

Velcí světci se stále snaží dělat dobro pro celé lidstvo, a z tohoto důvodu se tito mudrci pod vedením Śaunaky shromáždili na posvátném místě Naimiṣāraṇyi s předsevzetím vykonat nepřetržitou oběť. Zapomnětliví lidé neznají správnou cestu, která by je dovedla k míru a blahobytu. Mudrci však tuto cestu dobře znají, a pro všeobecné blaho se neustále snaží vykonávat činnosti, které by na světě nastolily mír. Jsou to dobrodinci a přátelé všech živých bytostí. Na úkor vlastního pohodlí se pro blaho všech lidí neustále zaměstnávají ve službě Pánu. Viṣṇu je jako strom, zatímco všichni — polobozi, lidé, Siddhové, Cāraṇové, Vidyādharové a ostatní živé bytosti — jsou jako větve, výhonky a listy tohoto stromu. Zalévání kořene stromu automaticky prospěje také všem ostatním částem stromu. Jen ty větve a listy, které jsou od stromu odděleny, nemohou být uspokojené. Oddělené větve a listy časem usychají, přes veškerou snahu, kterou vynaložíme na jejich zalévání. Stejně je to s lidskou společností, která je oddělená od Osobnosti Božství jako větve a listy od stromu. Takováto společnost není schopna oživení, a kdokoli se o to pokouší, ztrácí jak energii, tak i prostředky.

Moderní materialistická společnost se Svrchovanému Pána zcela odcizila a veškeré plánování jejích ateistických vůdců se setkává s neúspěchem na každém kroku. Ani to je ale neprobudí.

Předepsaným postupem k probuzení je v tomto věku zpěv svatých jmen Pána. Śrī Caitanya Mahāprabhu vědecky předložil, jak toho docílit. Inteligentní lidé by k dosažení opravdového míru a blahobytu měli Jeho učení využít. Śrīmad-Bhāgavatam nyní předkládáme za stejným účelem, což bude náležitě vysvětleno později.

1.1.5

Verš

ta ekadā tu munayaḥ
prātar huta-hutāgnayaḥ
sat-kṛtaṁ sūtam āsīnaṁ
papracchur idam ādarāt

Synonyma

te — tito mudrci; ekadā — jednoho dne; tu — však; munayaḥ — mudrci; prātaḥ — ráno; huta — zažehnout; huta-agnayaḥ — obřadní oheň; sat-kṛtam — patřičné úcty; sūtam — Śrī Sūta Gosvāmī; āsīnam — posazen na; papracchuḥ — otázali se; idam — na toto (co následuje); ādarāt — s náležitým ohledem.

Překlad

Jednoho dne, poté co ukončili své ranní povinnosti zažehnutím obřadního ohně, nabídli velcí mudrci úctyhodné místo k sezení Śrīlovi Sūtovi Gosvāmīmu a otázali se ho s velkou pokorou na následující.

Význam

Ráno je nejlepší dobou k vykonávání duchovní služby. Velicí mudrci nabídli přednášejícímu Śrīmad-Bhāgavatamu na projev úcty vyvýšené místo k sezení, které se nazývá vyāsāsan, sedátko Śrī Vyāsadeva. Śrī Vyāsadeva je původní učitel všech lidí a ostatní učitelé jsou jeho zástupci. Zástupcem může být jen ten, kdo je schopen Śrī Vyāsadevovo učení dokonale předložit. Śrī Vyāsadeva vštípil poselství Śrīmad-Bhāgavatamu Śukadevovi Gosvāmīmu, a od něho se pak učil Śrī Sūta Gosvāmī. Všichni zplnomocnění zástupci Śrī Vyāsadeva v učednické posloupnosti jsou gosvāmī. Gosvāmī je člověk schopný opanovat své smysly a držet se cesty, kterou vytyčili předešlí ācāryové. Gosvāmī nemohou dávat přednášky o Bhāgavatamu jen tak podle svého umínění. Naopak. Pečlivě se snaží vykonat svou službu následováním svého předchůdce, který jim duchovní poselství předal tak, jak je.

Ten, kdo naslouchá Bhāgavatamu, je samozřejmě oprávněn klást otázky, aby správně porozuměl významu. Nelze je však klást vyzývavě. Je nutno se tázat se vší úctou k vypravěči i k námětu. Bhagavad-gītā tento pokorný postoj též doporučuje. Transcendentálním věcem se jednoduše musíme naučit pokorným nasloucháním ze správného zdroje. Z tohoto důvodu se mudrci s patřičnou úctou obrátili na Sūtu Gosvāmīho.

1.1.6

Verš

ṛṣaya ūcuḥ
tvayā khalu purāṇāni
setihāsāni cānagha
ākhyātāny apy adhītāni
dharma-śāstrāṇi yāny uta

Synonyma

ṛṣayaḥ — mudrci; ūcuḥ — řekli; tvayā — tebou; khalu — nepochybně; purāṇāni — dodatky k Vedám, které obsahují obrazná pojednání; sa-itihāsāni — spolu s historickými záznamy; ca — a; anagha — oproštěn od všech neřestí; ākhyātāni — vysvětlil; api — ačkoli; adhītāni — sečtělý; dharma-śāstrāṇi — písma, která naznačují správnou cestu k pokročilému životu; yāni — všechna tato; uta — řekli.

Překlad

Mudrci řekli: Slavný Sūto Gosvāmī! Jsi zcela oproštěn od veškerých neřestí. Dobře se vyznáš ve všech písmech duchovního života, a též v Purāṇách a jiných historických spisech, neboť jsi tato písma prostudoval pod patřičným vedením a byl jsi schopen je i vysvětlit.

Význam

Gosvāmī, neboli zplnomocněný představitel Śrī Vyāsadeva, musí být oproštěn od všech neřestí. Kali-yuga se vyznačuje čtyřmi hlavními neřestmi: 1) neoprávněným stykem se ženami, 2) masovým zabíjením zvířat, 3) požíváním omamných látek a 4) provozováním spekulativních hazardních her všeho druhu. Nežli se opováží usednout na vyāsāsan, musí být gosvāmī oproštěn od všech neřestí, ale navíc se musí vyznat ve zjevených textech Ved. I Purāṇy jsou součástí Ved, a stejně tak i Mahābhārata a Rāmāyaṇa. Ācārya nebo gosvāmī musí být zběhlý ve všech těchto textech, neboť jejich poslouchání a vysvětlení je důležitější než pouhá četba. Vštípit si toto poznání je možné pouze posloucháním a patřičným vysvětlováním. Naslouchat je śravaṇa a vysvětlovat je kīrtana. Metody śravaṇa a kīrtana jsou těmi nejdůležitějšími faktory při rozvoji duchovního života. Danou látku je schopen správně vysvětlit jen ten, kdo transcendentální poznání plně a dokonale pochopil pokorným posloucháním pravé autority.

1.1.7

Verš

yāni veda-vidāṁ śreṣṭho
bhagavān bādarāyaṇaḥ
anye ca munayaḥ sūta
parāvara-vido viduḥ

Synonyma

yāni — to vše; veda-vidām — učenci Ved; śreṣṭhaḥ — nejstarší; bhagavān — inkarnace Boha; bādarāyaṇaḥ — Vyāsadeva; anye — ostatní; ca — a; munayaḥ — mudrci; sūta — ó Sūto Gosvāmī; parāvara-vidaḥ — ten mezi učenci, který zná vědu hmotnou a metafyzickou; viduḥ — ten, který zná.

Překlad

Jako nejstarší mezi učenými Vedantisty, ó Sūto Gosvāmī, znáš dobře učení Vyāsadeva, který je inkarnací Boha. Znáš i další mudrce zběhlé v rozmanitých fyzických i metafyzických vědách.

Význam

Śrīmad-Bhāgavatam je přirozený komentář k Brahma-sūtře neboli Bādarāyaṇi Vedānta-sūtrám. Jako “přirozený komentář” ho označujeme proto, že Vyāsadeva je autorem jak Vedānta-sūter, tak Śrīmad-Bhāgavatamu, což je podstatou všeho védského písemnictví. Kromě Vyāsadeva existují i jiní mudrci, kteří založili šest odlišných filozofických nauk. Jedná se o Gautamu, Kaṇādu, Kapilu, Patañjaliho, Jaiminiho a Aṣṭāvakru. Vedānta-sūtra dokonale vysvětluje teismus, zatímco ostatní nauky filozofické spekulace se o konečné příčině všech příčin téměř vůbec nezmiňují. Na vyāsāsan může usednout pouze ten, kdo plně ovládá veškeré filozofické nauky a zná metodu, jak dokonale vyložit teistické učení Bhāgavatamu, které ostatní filozofické nauky převyšuje. Śrīla Sūta Gosvāmī byl takovýmto povolaným učitelem a mudrci v Naimiṣāraṇyi ho proto povýšili, aby usedl na vyāsāsan. O Śrīlovi Vyāsadevovi je zde zmínka, že je Osobností Božství, neboť je autorizovanou a zplnomocněnou inkarnací.

1.1.8

Verš

vettha tvaṁ saumya tat sarvaṁ
tattvatas tad-anugrahāt
brūyuḥ snigdhasya śiṣyasya
guravo guhyam apy uta

Synonyma

vettha — jsi dobře obeznámený; tvam — Vaše Výsosti; saumya — ten, kdo je čistý a jednoduchý; tat — ti; sarvam — všichni; tattvataḥ — vpravdě; tat — jejich; anugrahāt — přízní; brūyuḥ — řekne; snigdhasya — toho, který je pokorný; śiṣyasya — učedníka; guravaḥ — duchovní mistři; guhyam — tajemství; api uta — obdařen.

Překlad

Jelikož jsi pokorný, udělili ti tvoji duchovní mistři všechna požehnání, která si poctivý učedník zaslouží. Můžeš nám proto říci vše, čemu jsi se od nich vědeckým způsobem naučil.

Význam

Tajemství úspěchu v duchovním životě tkví v uspokojení duchovního mistra, čímž lze obdržet jeho upřímné požehnání. Śrīla Viśvanātha Cakravartī Ṭhākura zpívá ve svých proslulých osmi strofách na počest duchovního mistra: “Vzdávám své uctivé poklony svému duchovnímu mistru. Pouze jeho uspokojením lze uspokojit Osobnost Božství. Není-li však spokojen, způsobí to na jeho cestě k duchovní realizaci jenom zmatek.” Z toho vyplývá, že je v první řadě důležité, aby učedník svého povolaného duchovního mistra poslouchal a aby mu byl ve všem odevzdán. Śrīla Sūta Gosvāmī měl všechny tyto kvalifikace učedníka; proto od svých učených seberealizovaných mistrů, jako byl Śrīla Vyāsadeva a další, dostal všechna požehnání. Mudrci v Naimiṣāraṇyi měli důvěru v povolanost Śrīly Sūty Gosvāmīho, a proto také s napětím očekávali jeho výroky.

1.1.9

Verš

tatra tatrāñjasāyuṣman
bhavatā yad viniścitam
puṁsām ekāntataḥ śreyas
tan naḥ śaṁsitum arhasi

Synonyma

tatra — čehož; tatra — čehož; añjasā — usnadněno; āyuṣman — požehnaný dlouhým životem; bhavatā — tvou dobrotou; yat — cokoliv; viniścitam — zjistil; puṁsām — pro lidi všeobecně; ekāntataḥ — naprosto; śreyaḥ — konečné dobro; tat — to; naḥ — nám; śaṁsitum — vysvětli; arhasi — zasluhuješ si.

Překlad

Proto tě žádáme — tebe, který jsi požehnán dlouhým životem — vysvětli nám jednoduchým a srozumitelným způsobem, co považuješ za absolutní a konečné dobro pro lidstvo.

Význam

Bhagavad-gītā doporučuje uctívat ācāryu. Ācāryové a gosvāmī jsou nepřetržitě zaneprázdněni myšlenkami na to, jak dosáhnout všeobecného štěstí pro lidstvo jako takové, s důrazem na duchovní blahobyt. Duchovnímu blahu následuje automaticky blaho hmotné. Ācāryové se proto soustředí především na duchovní blaho obyvatelstva. Protože mudrci předvídali neblahé účinky věku Kali, železného věku svárů, na obyvatele této planety, požádali Sūtu Gosvāmīho, aby shrnul poselství všech zjevených písem, neboť lidé jsou v tomto věku zatraceni ve všech ohledech. Mudrci chtěli proto vědět, co je konečné dobro pro lidstvo. V jakém nešťastném stavu se lidstvo v tomto věku nachází je popsáno následovně.

1.1.10

Verš

prāyeṇālpāyuṣaḥ sabhya
kalāv asmin yuge janāḥ
mandāḥ sumanda-matayo
manda-bhāgyā hy upadrutāḥ

Synonyma

prāyeṇa — téměř vždy; alpa — skrovné; āyuṣaḥ — trvání života; sabhya — člen učené společnosti; kalau — v tomto věku Kali (svárů); asmin — zde; yuge — věk; janāḥ — obyvatelstvo; mandāḥ — lenivé; sumanda-matayaḥ — svedené; manda-bhāgyāḥ — nešťastné; hi — a nade vše; upadrutāḥ — rozrušené.

Překlad

Věz, ó učený, že v tomto železném věku Kali žijí lidé jen krátkou dobu. Jsou nesnášenliví, leniví, špatně vedení, nešťastní a nade vše jsou stále rozrušení.

Význam

Oddaní Pána nepřetržitě usilují o duchovní povznesení lidstva. Když mudrci z Naimiṣāraṇyi analyzovali současný stav lidstva ve věku Kali, již předvídali, že se člověk tohoto věku nedožije velkého stáří. Věk člověka v Kali-yuze nezkrátí to, že by neměl dostatek potravy. Jeho věk zkrátí především nepravidelné životní návyky. Pravidelnými návyky a jednoduchým jídelníčkem si kdokoliv udrží pevné zdraví. Když se však člověk přejídá, když holduje požitkářství, když žije v příliš velké závislosti na milosti jiných lidí a když má nepřirozená životní měřítka — to vše vede ke ztrátě vitality a lidské síly jako takové. Tímto způsobem se dnes zkracuje délka života.

Lidé tohoto věku jsou též nadmíru leniví, a to nejen z hlediska materialistického, ale hlavně ve věcech seberealizace. Lidský život je určen k seberealizaci. Jinými slovy, člověk má poznat sám sebe, poznat co je svět, poznat nejvyšší pravdu. Lidský život je jedinečná možnost, jak může živá bytost ukončit všechno utrpení a krutý zápas o život v tomto hmotném světě. Živá bytost má možnost vrátit se zpět k Bohu, zpět do svého věčného domova. Vinou špatného systému výchovy však lidé o seberealizaci nejeví zájem. I když se o něčem takovém jako je seberealizace dozví, jsou většinou svedeni falešnými a nepovolanými učiteli na scestí.

Nejenom že se člověk v tomto věku stal obětí různých politických přesvědčení, ale navíc je stále obklopen pokušením a reklamou na smyslový požitek, ať už v podobě kin, sportu, hazardních her, klubů, všedních knihoven nebo dokonce zlozvyků jako je kouření, pití, podvádění, krádeže, rvačky atd. Mysl dnešního člověka je nepřetržitě neklidná. Ve jménu takzvaného náboženství provozují v Kali-yuze bezohlední šarlatáni zcestná učení, která nejsou v souladu se žádnými zjevenými písmy. Lidé bažící po smyslovém požitku těmto institucím často holdují. Ve jménu náboženství lidé propadají mnoha hříšným činnostem a není proto divu, že v životě nenacházejí mír pro svou rozrušenou mysl, ba ani zdraví pro tělo. Na život mladých mužů v celibátu (brahmacārīnů) se již neklade pražádný důraz a manželské páry většinou nedodržují pravidla zbožné domácnosti (gṛhastha-āśramu). Tím pádem takzvaní vānaprasthové a sannyāsīni, kteří opouštějí takové gṛhastha-āśramy, jsou snadno svedeni z cesty přísného pokání. Atmosféra Kali-yugy jen hýří neznabožstvím. O duchovní hodnoty se už nikdo nezajímá. Zato uspokojování smyslů se stalo takřka měřítkem civilizovanosti. Tato hmotná civilizace vytváří státy a společnosti, a ty se rozdělují do rozličných, více či méně nepřátelských bloků, které pak hrozí studenými i horkými válkami. V takovéto situaci, kdy se ideály lidské společnosti ztrácejí v materialismu, je nesmírně složité pozdvihnout duchovní standard. Mudrci z Naimiṣāraṇyi nicméně upřímně usilují o to, aby pokleslé duše tohoto věku měly příležitost k polepšení. S tímto na mysli se také obrátili na Śrīlu Sūtu Gosvāmīho, aby jim poradil.

1.1.11

Verš

bhūrīṇi bhūri-karmāṇi
śrotavyāni vibhāgaśaḥ
ataḥ sādho ’tra yat sāraṁ
samuddhṛtya manīṣayā
brūhi bhadrāya bhūtānām
yenātmā suprasīdati

Synonyma

bhūrīṇi — rozmanité; bhūri — mnohé; karmāṇi — povinnosti; śrotavyāni — být učený; vibhāgaśaḥ — rozdělením námětů; ataḥ — proto; sādho — ó mudrci; atra — v tom; yat — cokoliv; sāram — podstata; samuddhṛtya — výběrem; manīṣayā — co nejlépe při tvých znalostech; brūhi — sděl nám laskavě; bhadrāya — pro dobro; bhūtānām — živých bytostí; yena — čímž; ātmā — vlastní já; suprasīdati — bude plně spokojené.

Překlad

Existuje mnoho různých spisů a v každém z nich je množství předepsaných povinností, které člověk může vykonávat pouze poté, co se léta věnoval studiím jejich rozličných námětů. Byli bychom rádi, ó mudrci, kdyby jsi laskavě z těchto spisů vybral a vysvětlil pro dobro všech živých bytostí to, co je podstatné. Zajisté budou tvými pokyny všichni v srdci spokojeni.

Význam

Ātmā neboli já se liší od hmoty a hmotných prvků. Je svou povahou duchovní, a proto jej nelze uspokojit žádným množstvím materialistického plánování. Veškerá písma a duchovní pokyny jsou určeny k tomu, aby toto já, ātmā, dosáhlo dokonalého uspokojení. Existuje samozřejmě mnoho různých pokynů, které se vztahují na živou bytost v daném čase a místě. Z tohoto důvodu také existuje nespočetné množství zjevených písem. Každé z nich obsahuje jinou metodu a doporučuje jiné povinnosti. Mudrci z Naimiṣāraṇyi však uvážili, že ve věku Kali jsou lidé značně pokleslí, a proto měl Śrī Sūta Gosvāmī vybrat pouze to, co je ve všech těchto písmech podstatné.V tomto neblahém věku je totiž pro pokleslé duše zcela nemožné prostudovat a probádat veškerá učení těchto písem, která se vztahují na systém vareṇ a āśramů.

Společnost vareṇ a āśramů byla v minulosti považována za nejlepší sociální zřízení, které umožňovalo všem dosáhnout duchovní úrovně. Dnešní situace je však jiná. V Kali-yuze již nelze pravidla a usměrnění této ideální společnosti používat. Rovněž pro většinu lidí není možné přerušit rodinné svazky, jak to řád varṇāśramy přikazuje. Ovzduší tohoto věku je nasycené protiklady a duchovní osvobození pro všedního člověka se proto jeví jako těžko dostupné a málo pravděpodobné. Proč tento námět mudrci předložili Śrī Sūtovi Gosvāmīmu bude vysvětleno v následujících ślokách.

1.1.12

Verš

sūta jānāsi bhadraṁ te
bhagavān sātvatāṁ patiḥ
devakyāṁ vasudevasya
jāto yasya cikīrṣayā

Synonyma

sūta — ó Sūto Gosvāmī; jānāsi — ty víš; bhadram te — budiž požehnán; bhagavān — Osobnost Božství; sātvatām — čistých oddaných; patiḥ — ochránce; devakyām — v lůně Devakī; vasudevasya — Vasudevem; jātaḥ — narozen z; yasya — za účelem; cikīrṣayā — vykonávat.

Překlad

Budiž požehnán, ó Sūto Gosvāmī! Však ty víš, za jakým účelem se Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, zjevil v lůně Devakī jako syn Vasudeva.

Význam

Slovo bhagavān označuje Všemohoucího Boha, který je vládcem veškerého bohatství, vší síly, slávy, krásy, poznání a odříkání. Je ochráncem Svých čistých oddaných. Bůh projevuje svou náklonnost všem stejnou měrou; přesto však jeví zvláštní náklonnost Svým oddaným. Sat znamená Absolutní Pravda. Ti, kteří jsou služebníky Absolutní Pravdy, se nazývají sātvatové. Osobnost Božství, ochránce těchto čistých oddaných, se proto nazývá “ochránce sātvatů”. Slova bhadraṁ te, “budiž požehnán”, prozrazují skutečnost, že mudrci chtěli, aby jim přednášející (Śrī Sūta Gosvāmī) objasnil Absolutní Pravdu. Śrī Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství, se nejprve zjevil Devakī, ženě Vasudeva. Vasudeva je symbolem transcendentální situace, při které se Svrchovaný Pán zjevuje.

1.1.13

Verš

tan naḥ śuśrūṣamāṇānām
arhasy aṅgānuvarṇitum
yasyāvatāro bhūtānāṁ
kṣemāya ca bhavāya ca

Synonyma

tat — ti; naḥ — nám; śuśrūṣamāṇānām — ti, kteří se snaží o; arhasi — měli by vykonat; aṅga — ó Sūto Gosvāmī; anuvarṇitum — vysvětlit tak, že se kráčí ve šlépějích předešlých ācāryů; yasya — jehož; avatāraḥ — inkarnace; bhūtānām — živých bytostí; kṣemāya — pro dobro; ca — a; bhavāya — povznesení; ca — a.

Překlad

Dychtíme dozvědět se o Nejvyšším Pánovi, Osobnosti Božství a o Jeho inkarnacích, ó Sūto Gosvāmī. Vysvětli nám laskavě učení předešlých mistrů (ācāryů), neboť takový přednes i poslech duchovně povznáší.

Význam

Zde jsou uvedeny podmínky úspěšného poslechu transcendentálního poselství Absolutní Pravdy. První podmínkou je, že posluchači mají být upřímní. Musí opravdu chtít poslouchat. Co se týče přednášejícího, musí náležet k učednické posloupnosti uznaných ācāryů. Lidé, kteří jsou materialisticky zaneprázdnění, nikdy transcendentální poselství Absolutního nepochopí. Mohou být očištěni, ale jen pod vedením pravého duchovního mistra. Proto je nutné zapojit se do učednické posloupnosti, kde se naučíme duchovnímu umění pozorného a pokorného poslechu. V případě Sūty Gosvāmīho a mudrců z Naimiṣāraṇyi jsou všechny tyto podmínky splněny. Śrī Sūta Gosvāmī patří k posloupnosti Śrīly Vyāsadeva a mudrci z Naimiṣāraṇyi jsou upřímné duše, které skutečně hledají pravdu. Všechny požadavky jsou splněny a je tedy jisté, že pochopení transcendentální povahy Śrī Kṛṣṇy, Jeho nadlidského jednání, Jeho inkarnací, Jeho narození, zjevení a odchodu, Jeho podoby, Jeho jména atd. bude proto snadné. Rozhovory tohoto druhu přispívají všem k pokroku na cestě k duchovní realizaci.

1.1.14

Verš

āpannaḥ saṁsṛtiṁ ghorāṁ
yan-nāma vivaśo gṛṇan
tataḥ sadyo vimucyeta
yad bibheti svayaṁ bhayam

Synonyma

āpannaḥ — zapleten; saṁsṛtim — v síti rození a smrti; ghorām — příliš složité; yat — co; nāma — absolutní jméno; vivaśaḥ — nevědomě; gṛṇan — zpívání; tataḥ — od toho; sadyaḥ — okamžitě; vimucyeta — bude osvobozen; yat — to, co; bibheti — bojí se; svayam — osobně; bhayam — strach sám.

Překlad

Živé bytosti, zapletené do složitých sítí rození a smrti, mohou být okamžitě vysvobozeny, budou-li dokonce i nevědomě zpívat svaté jméno Kṛṣṇy, kterého se obává i zosobněný strach.

Význam

Vāsudeva, Kṛṣṇa, Absolutní Osobnost Božství, je svrchovaným vládcem nad vším. V celém stvoření se nenajde jediný, který by neměl strach z hněvu Všemohoucího. Pán zabil všechny velké asury, jako byl Rāvaṇa, Hiraṇyakaśipu, Kaṁsa a četné jiné nadmíru silné živé bytosti. Všemohoucí Vāsudeva zplnomocnil Svými vlastními silami také Své jméno. Vše má s Ním spojení a vše má v Něm svou totožnost. V této śloce je řečeno, že jména Kṛṣṇy se bojí i zosobněný strach. To znamená, že Kṛṣṇovo jméno se od Kṛṣṇy neliší. Kṛṣṇovo jméno má stejnou sílu jako Śrī Kṛṣṇa Osobně. Není mezi nimi rozdílu. Každý proto může využít svatých jmen Pána Śrī Kṛṣṇy i v tom největším nebezpečí. Transcendentální jméno Kṛṣṇy, vyslovené i nevědomě nebo pod vlivem okolností, pomůže komukoliv dosáhnout vysvobození ze sítí rození a smrti.

1.1.15

Verš

yat-pāda-saṁśrayāḥ sūta
munayaḥ praśamāyanāḥ
sadyaḥ punanty upaspṛṣṭāḥ
svardhuny-āpo ’nusevayā

Synonyma

yat — jehož; pāda — lotosové nohy; saṁśrayāḥ — ti, kteří nalezli útočiště u; sūta — ó Sūto Gosvāmī; munayaḥ — velcí mudrci; praśamāyanāḥ — pohrouženi v oddanost Svrchovanému; sadyaḥ — okamžitě; punanti — posvěcení; upaspṛṣṭāḥ — pouhým sdružováním se s; svardhunī — posvátné Gangy; āpaḥ — voda; anusevayā — užíváním.

Překlad

Velectěný Sūto, mudrci, kteří nalezli dokonalé útočiště u lotosových nohou Pána, jsou schopni posvětit kohokoliv, kdo s nimi přijde do styku, zatímco voda Gangy posvětí jen po dlouhodobém užívání.

Význam

Čistí oddaní jsou duchovně silnější nežli voda posvátné řeky Gangy. Dlouhodobým užíváním vody z Gangy je možno dosáhnout duchovního očištění. Tohoto očištění však lze dosáhnout okamžitě milostí čistého oddaného Pána. Bhagavad-gītā nám dává pokyny o tom, že kdokoliv, bez ohledu na to, zda se narodil jako śūdra, jako žena nebo jako kupec, může nalézt útočiště u lotosových nohou Pána a vrátit se tak zpět k Bohu. Nalézt útočiště u lotosových nohou Pána znamená nalézt útočiště u čistých oddaných. Čistí oddaní, jejichž jediným úkolem je sloužit, jsou velebeni jmény Prabhupāda a Viṣṇupāda. Tyto tituly označují zástupce lotosových nohou Pána. To znamená, že každý, kdo se odevzdá lotosovým nohám čistého oddaného a přijme ho za svého duchovního mistra, může být okamžitě očištěn. Tito oddaní Pána jsou ctěni stejně jako Pán, neboť se zaměstnávají v nejdůvěrnější službě Pánu. Vysvobozují z hmotného světa pokleslé duše a podle přání Svrchovaného jim umožňují návrat domů, zpět k Bohu. Tito čistí oddaní se v souladu se zjevenými písmy nazývají zplnomocněnci Pána. Upřímný učedník čistého oddaného uctívá svého duchovního mistra stejně jako Pána, sebe však vždy považuje za nepatrného sluhu sluhy Pána. Tak vypadá cesta čisté oddanosti.

1.1.16

Verš

ko vā bhagavatas tasya
puṇya-ślokeḍya-karmaṇaḥ
śuddhi-kāmo na śṛṇuyād
yaśaḥ kali-malāpaham

Synonyma

kaḥ — kdo; vā — raději; bhagavataḥ — Pána; tasya — Jeho; puṇya — chvályhodné; śloka-īḍya — hoden uctívání modlitbami; karmaṇaḥ — činy; śuddhi-kāmaḥ — přát si vysvobození ze všech hříchů; na — ne; śṛṇuyāt — slyší; yaśaḥ — sláva; kali — ve věku svárů; mala-apaham — prostředek k posvěcení.

Překlad

Je snad někdo v tomto světě, kdo touží po vysvobození od neřestí, které s sebou nese věk svárů, a nechce přitom slyšet o ctnostné slávě Pána?

Význam

Věk Kali je velice špatný, hlavně proto, že v tomto věku stále dochází ke svárům. I pro nepatrné nedorozumění dochází k obrovským bitvám, neboť Kali-yuga je nasycená neřestnými zvyky. Avšak ti, kteří se zaměstnávají v oddané službě Pánu, kteří nikterak netouží po zveličování sebe sama a jsou osvobozeni od vlivu plodonosné práce a suché filozofické spekulace, jsou schopni odcizení tohoto složitého věku uniknout. Vůdci lidstva usilují o mír a o přátelství. O snadné metodě naslouchání příběhům o slávě Pána však nemají ani ponětí. Naopak se snaží propagaci této slávy zastavit. Ve své nestoudnosti dokonce existenci Pána zapírají. Každoročně připravují ve jménu sekularizace nové a nové návrhy. Tyto tzv. pokrokové návrhy jsou však nepřekonatelným vlivem hmotné přírody Pána (navzdory všem pokusům je prosadit) pokaždé zmařeny. Protože jsou tito vůdci zaslepení, nechápou, že jejich pokusy o mír a přátelství jsou prostě neúspěšné. Zde je však dobrá rada: chceme-li skutečný mír, snažme se poznat Svrchovaného Pána Śrī Kṛṣṇu. Vzdávejme Mu hold za Jeho velkolepé činy, o kterých se na stránkách Śrīmad-Bhāgavatamu pojednává.

1.1.17

Verš

tasya karmāṇy udārāṇi
parigītāni sūribhiḥ
brūhi naḥ śraddadhānānāṁ
līlayā dadhataḥ kalāḥ

Synonyma

tasya — Jeho; karmāṇi — transcendentální činy; udārāṇi — velkorysý; parigītāni — sdělovat; sūribhiḥ — velkými dušemi; brūhi — prosíme, vprávěj; naḥ — nám; śraddadhānānām — připraveni přijmout s úctou; līlayā — zábavy; dadhataḥ — zjevil se; kalāḥ — inkarnace.

Překlad

Jeho transcendentální činy jsou velkolepé a spanilé, a velcí mudrci jako Nārada je opěvují. Proto tě prosíme, vyprávěj nám o Jeho dobrodružstvích, která vykonává ve Svých různých inkarnacích. Jsme opravdu nedočkaví!

Význam

Nejvyšší Pán není nikdy nečinný, jak se někteří méně inteligentní lidé domnívají. Jeho činy jsou velkolepé a vznešené. Jeho stvoření, jak hmotná, tak i duchovní, jsou obdivuhodná a oplývají neuvěřitelnou různorodostí, o které se dozvíme z nádherných popisů od osvobozených duší jako jsou Śrīla Nārada, Vyāsa, Vālmīki, Devala, Asita, Madhva, Śrī Caitanya, Rāmānuja, Viṣṇusvāmī, Nimbārka, Śrīdhara, Viśvanātha, Baladeva, Bhaktivinoda, Siddhānta Sarasvatī a mnoho jiných seberealizovaných duší. Hmotná i duchovní stvoření jsou naplněna bohatstvím, krásou a poznáním. Duchovní říše je však krásnější, neboť zde existuje úplné poznání, blaženost a věčnost. Hmotná stvoření jsou dočasným a převráceným stínem duchovní říše. Lze je přirovnat ke kinu. Do kina většinou chodí lidé méně uvážliví, kteří tam hledají uspokojení v iluzorních obrázcích. Tito hloupí lidé se o realitu nezajímají. Raději se nechají uchlácholit falešnými představami, které považují za velmi velmi důležité. Lidé, kteří uvažují, by se spíše měli nechat vést velikými mudrci jako je Vyāsa a Nārada. Tak dospějí k závěru, že věčné království Boží je mnohem příjemnější a větší, nežli jsou hmotná stvoření. Navíc je království Boží stále naplněno blahem a poznáním. Ti, kteří činnosti Pána a Jeho transcendentální říši neznají, získávají milost Pána, když sestupuje jako inkarnace a Svými dobrodružnými činy projevuje věčnou blaženost Své společnosti v transcendentální říši. Když se zjevuje v tomto světě, činí tak především proto, aby na Sebe upoutal pozornost podmíněných duší hmotného světa. Některé z nich se marně snaží užívat falešného smyslového požitku, zatímco jiné čistě popírají svou opravdovou existenci v duchovním světě; tyto méně inteligentní osoby spadají do kategorií ploduchtivých pracovníků (karmīch) a spekulujících myslitelů (jñānīnů). Nad těmito dvěma kategoriemi jsou transcendentalisté, známí též pod názvem sātvatové neboli oddaní. Oddaný se nezabývá nezřízeným hmotným konáním a nestojí ani o hmotné spekulace. Zato se stále zaměstnává v pozitivní službě Pánu. Tímto způsobem dosáhne nejvyššího duchovního prospěchu, o kterém karmī a jñānī ani nesní.

Protože je Pán svrchovaným vládcem nad hmotnými a duchovními světy, projevuje se také v různých inkarnacích, kterých je prakticky nekonečné množství. Inkarnace jako Brahmā, Rudra, Manu, Pṛthu a Vyāsa jsou inkarnace v rámci hmotného stvoření. Naproti tomu inkarnace jako Rāma, Narasiṁha, Varāha a Vāmana jsou čistě transcendentální. Śrī Kṛṣṇa je však zdrojem veškerých inkarnací a je proto uznáván jako příčina všech příčin.

1.1.18

Verš

athākhyāhi harer dhīmann
avatāra-kathāḥ śubhāḥ
līlā vidadhataḥ svairam
īśvarasyātma-māyayā

Synonyma

atha — proto; ākhyāhi — popisuj; hareḥ — Pána; dhīman — ó moudrý; avatāra — inkarnace; kathāḥ — pojednání; śubhāḥ — příznivé; līlā — dobrodružství; vidadhataḥ — vykonány; svairam — zábavy; īśvarasya — svrchovaného vládce; ātma — osobní; māyayā — síly.

Překlad

Ó moudrý Sūto, vyprávěj nám laskavě o transcendentálních zábavách nesčetných inkarnací Svrchovaného Pána. Tato dobrodružství plná přízně, tyto zábavy Pána, nejvyššího vládce, jsou projevy Jeho vnitřních sil.

Význam

Svrchovaný Pán, Osobnost Božství, se zjevuje v tisíci podobách a inkarnacích. Účelem těchto inkarnací je tvořit, udržovat a ničit hmotné světy a jelikož jsou tyto inkarnace transcendentální, jsou jejich dobrodružství plná přízně a všem přinesou prospěch. Nejen těm, kteří byli při nich osobně přítomni, ale dokonce i těm, kteří mají to štěstí o těchto transcendentálních skutcích naslouchat.

1.1.19

Verš

vayaṁ tu na vitṛpyāma
uttama-śloka-vikrame
yac-chṛṇvatāṁ rasa-jñānāṁ
svādu svādu pade pade

Synonyma

vayam — my; tu — ale; na — ne; vitṛpyāmaḥ — budeme odpočívat; uttama-śloka — Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa, oslavovaný v transcendentálních modlitbách; vikrame — dobrodružství; yat — která; śṛṇvatām — nepřetržitým nasloucháním; rasa — chuť; jñānām — ti, kteří mají zkušenost s; svādu — vychutnat; svādu — chutný; pade pade — na každém kroku.

Překlad

Naslouchání transcendentálním zábavám Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy, kterého oslavují hymny a modlitby, nás nikdy neunaví. Však ten, kdo vyvinul chuť pro transcendentální vztahy s Ním, nemůže jinak, než se znovu a znovu těšit z poslechu líčení Jeho zábav.

Význam

Mezi všedními příběhy a historkami a mezi transcendentálními skutky Pána je velký rozdíl. V popisech dějin vesmíru se často setkáváme s odkazy na skutky jednotlivých inkarnací Pána. Rāmāyaṇa, Mahābhārata a Purāṇy jsou vlastně záznamy toho, co se dělo v dávných dobách v souvislosti se zábavami těchto inkarnací. Proto jsou tato díla stále svěží; i když jsme je četli již několikrát. Čteme-li si například po celý život z Bhagavad-gīty nebo ze Śrīmad-Bhāgavatamu, stále budeme v této četbě nacházet nové a nové informace. Všední věci mají stále stejnou povahu—jsou statické. Avšak transcendentální věci jsou svojí samotnou podstatou dynamické; duch je totiž dynamický, zatímco hmota je statická. Kdo tedy jednou vyvine chuť pro pochopení transcendentálních věcí, není poslechem těchto vyprávění nikdy unaven. Pozemské náměty nás brzy unaví, zatímco náměty transcendentální nebo náměty o oddané službě jsou stále čerstvé. Slovo uttama-śloka se vztahuje na literaturu, která není zdrojem nevědomosti. Světská literatura se vyznačuje kvalitou nevědomosti, ale transcendentální literatura je jiná, neboť je nad touto kvalitou temna. A její světlo září čím dál více, čím více ji budeme číst a získávat duchovní realizace. Osoby, které mají za to, že jsou již osvobozené, nikdy neuspokojí, když si budou pouze opakovat ahaṁ brahmāsmi. Takto si uměle namlouvat totožnost s Brahmanem se časem změní v otřepanou frázi, a tak pro opravdové uspokojení se tyto osoby obracejí k vyprávění Śrīmad-Bhāgavatamu. Ti, kteří nemají toto štěstí, většinou obracejí svou pozornost na dobrodinství a lidumilnost. Z toho plyne, že māyāvādská filozofie je světská, zatímco filozofie Bhagavad-gīty a Śrīmad-Bhāgavatamu jsou vskutku transcendentální.

1.1.20

Verš

kṛtavān kila karmāṇi
saha rāmeṇa keśavaḥ
atimartyāni bhagavān
gūḍhaḥ kapaṭa-mānuṣaḥ

Synonyma

kṛtavān — učiněno; kila — co; karmāṇi — konání; saha — spolu s; rāmeṇa — Balarāma; keśavaḥ — Śrī Kṛṣṇa; atimartyāni — nadlidské; bhagavān — Osobnost Božství; gūḍhaḥ — přestrojen za; kapaṭa — zdánlivě; mānuṣaḥ — lidská bytost.

Překlad

Pán Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, spolu s Balarāmem hrál, že je lidskou bytostí. Takto přestrojen vykonal mnoho činů, které jsou opravdu nadlidské.

Význam

Na Śrī Kṛṣṇu, na Osobnost Božství, se v žádném případě nevztahuje nauka o antropomorfismu a zoomorfismu. Teorie, podle které se člověk může stát Bohem prostřednictvím pokání a odříkání, je dnes značně rozšířená, především v Indii. Pán Rāma, Pán Kṛṣṇa, Pán Caitanya Mahāprabhu — ti všichni jsou Osobnost Božství. K tomuto závěru dospěli mudrci a svatí na základě zjevených písem. Té skutečnosti však také využívají někteří nesvědomití lidé k tomu, aby si sami vyrobili vlastní inkarnace. Vymýšlet si inkarnace se stalo všedním jevem, hlavně v Bengálsku. Člověk potřebuje jen nepatrně mystických sil a nějakým kouzlem se může snadno stát Boží inkarnací. Pán Śrī Kṛṣṇa nebyl takovouto inkarnací. Byl opravdu Osobností Božství již od samého počátku Svého zjevení. Před Svou “matkou” se zjevil jako čtyřruký Viṣṇu. Na její žádost pak na Sebe vzal podobu lidského dítěte a ihned se vypravil do Gokuly ke Svému dalšímu oddanému. Stal se tam synem Nandy Mahārāje a Yaśody Māty. Podobně to bylo se Śrī Baladevem, který je protějškem Pána Śrī Kṛṣṇy. I On byl považován za lidské dítě, které se narodilo další ženě Śrī Vasudeva. V Bhagavad-gītě Pán praví, že Jeho zrození a činy jsou transcendentální a že kdo má to štěstí a porozumí transcendentální povaze zrození a činů Pána, bude osvobozen a dostane se zpět do Božího království. To znamená, že už samo poznání o transcendentální povaze zrození a činů Pána Śrī Kṛṣṇy stačí k osvobození. Bhāgavatam popisuje v devíti zpěvech transcendentální povahu Pána a v desátém zpěvu se dozvíme o Jeho vlastních zábavách. To vše poznáme postupnou četbou tohoto díla. Je však důležité, abychom si na samém počátku uvědomili skutečnost, že Pán Svou božskou identitu projevil už na klíně Své matky, že Jeho skutky jsou vždy nadlidské (jako sedmiletý zdvihl horu Govardhan) a že všechny Jeho činy svědčí o tom, že On je Nejvyšší Osobnost Božství. Jeho takzvaný otec, matka a příbuzní Ho přesto vlivem Jeho mystického zahalení považovali za obyčejné lidské dítě. I když vykonal nějaký herkulovský čin, otec a matka si to vysvětlovali po svém. Věrni své rodičovské lásce zůstávali spokojeni v přesvědčení, že On je jejich syn. Mudrci z Naimiṣāraṇyi proto říkají, že zdánlivě se podobá lidské bytosti, ale ve skutečnosti je nejvyšší, všemohoucí Osobností Božství.

1.1.21

Verš

kalim āgatam ājñāya
kṣetre ’smin vaiṣṇave vayam
āsīnā dīrgha-satreṇa
kathāyāṁ sakṣaṇā hareḥ

Synonyma

kalim — věk Kali (železný věk svárů); āgatam — dostavil se; ājñāya — protože víme o této skutečnosti; kṣetre — v této oblasti; asmin — v tomto; vaiṣṇave — určeno obzvlášť pro oddané Pána; vayam — my; āsīnāḥ — usazeni; dīrgha — dlouhotrvající; satreṇa — k vykonávání oběti; kathāyām — ve slovech; sa-kṣaṇāḥ — s časem, který máme k dispozici; hareḥ — o Osobnosti Božství.

Překlad

Protože dobře víme, že věk Kali už započal, shromáždili jsme se na tomto posvátném místě, abychom vyslechli transcendentální poselství o Bohu v celém jeho znění. To je podstata naší oběti.

Význam

Věk Kali není vhodným věkem pro seberealizaci. Mnohem vhodnější byla Satya-yuga, zlatý věk, Tretā nebo Dvāpara-yuga, věk stříbrný a věk měděný. Lidé v Satya-yuze žili sto tisíc let a seberealizaci se mohli věnovat prostřednictvím dlouhých meditací. V Tretā-yuze, kdy se člověk mohl dožít až deseti tisíc let, dosahovali seberealizace vykonáváním obrovských obětí. Ve Dvāpara-yuze, kdy život trval tisíc let, se seberealizace dosáhlo uctíváním Pána. Ale v Kali-yuze, ve věku, který se vyznačuje nejen tím, že se člověk dožije jen sta let, ale i jinými nesnázemi, jsou doporučenými prostředky pro dosažení seberealizace poslech a opěvování svatého jména, slávy a zábav Pána. Mudrci z Naimiṣāraṇyi započali s touto metodou na místě určeném zvláště pro oddané Pána. Rozhodli se, že budou naslouchat zábavám Pána po dobu jednoho tisíciletí. Lidé se z jejich příkladu mají poučit o tom, že pravidelně číst a poslouchat Bhāgavatam je vskutku jediná cesta k seberealizaci. Jiné cesty ke kýženému cíli nevedou a jen s nimi ztrácíme čas. Tento systém Bhāgavata-dharmy kázal Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu a vyjevil přání, že každý, kdo se narodí v Indii, by na sebe měl také vzít tu zodpovědnost a šířit poselství Pána Śrī Kṛṣṇy, zejména poselství Bhagavad-gīty. Jakmile se člověk seznámí s učením Bhagavad-gīty, může začít studovat Śrīmad-Bhāgavatam. To ho dále osvítí v seberealizaci.

1.1.22

Verš

tvaṁ naḥ sandarśito dhātrā
dustaraṁ nistitīrṣatām
kaliṁ sattva-haraṁ puṁsāṁ
karṇa-dhāra ivārṇavam

Synonyma

tvam — ó dobrotivý; naḥ — nám; sandarśitaḥ — střetnutí; dhātrā — osud; dustaram — nepřekonatelný; nistitīrṣatām — pro ty, kteří touží překonat; kalim — věk Kali; sattva-haram — to, co ničí dobré vlastnosti; puṁsām — člověka; karṇa-dhāraḥ — kapitán; iva — jako; arṇavam — oceán.

Překlad

Myslíme, že osud nám přál se s tebou, ó dobrotivý, setkat jen proto, abychom tě mohli přijmout jako kapitána na lodi určené osobám, které touží překonat nebezpečný oceán věku Kali, v němž se ztrácejí všechny dobré lidské vlastnosti.

Význam

Kali-yuga je pro člověka velmi nebezpečným věkem. Ačkoliv je seberealizace vlastně lidským posláním, vlivem neblahého věku člověk na tento vznešený cíl zcela zapomíná. Lidský život se nyní čím dál víc zkracuje. Člověk bude postupně ztrácet paměť, jemnější cit, tělesnou sílu a lepší vlastnosti; soupis nesrovnalostí, které s sebou věk Kali přináší, je ve dvanáctém zpěvu tohoto díla. Pro ty, kteří chtějí tohoto života využít k seberealizaci, se tedy situace jeví jako velice obtížná. Lidé jsou tak zaneprázdněni uspokojováním smyslů, že na seberealizaci ani nepomyslí. Jako nepříčetní mají za to, že žádná seberealizace není zapotřebí. Neuvědomují si, že tento život je jen krátkou chvílí na dlouhé pouti za seberealizací. Celý vzdělávací systém nyní směřuje ke smyslovému požitku. Když se nad tím trochu zamyslíme, dojdeme k závěru, že děti se v tomto věku prakticky úmyslně posílají na jatka takzvaného vzdělání. Obezřetný člověk by se tedy měl mít před vlivem tohoto věku na pozoru, a chce-li opravdu překonat nebezpečný oceán věku Kali, pak je nutné, aby kráčel ve šlépějích mudrců z Naimiṣāraṇyi a stejně jako oni přijal Śrī Sūtu Gosvāmīho či jeho pravého zástupce za kapitána lodi. Touto lodí je vlastně poselství Pána Śrī Kṛṣṇy v podobě Bhagavad-gīty a Śrīmad-Bhāgavatamu.

1.1.23

Verš

brūhi yogeśvare kṛṣṇe
brahmaṇye dharma-varmaṇi
svāṁ kāṣṭhām adhunopete
dharmaḥ kaṁ śaraṇaṁ gataḥ

Synonyma

brūhi — řekni nám laskavě; yoga-īśvare — Pán nad všemi mystickými silami; kṛṣṇe — Pán Kṛṣṇa; brahmaṇye — Absolutní Pravda; dharma — náboženství; varmaṇi — ochránce; svām — vlastní; kāṣṭhām — říše; adhunā — dnes; upete — protože odešel; dharmaḥ — náboženství; kam — kam; śaraṇam — útočiště; gataḥ — odešlo.

Překlad

Śrī Kṛṣṇa — Absolutní Pravda a Pán všech mystických sil — se již navrátil do Své říše, a proto prosíme, pověz nám, kde mají nyní náboženské zásady své útočiště?

Význam

Náboženství je v podstatě soubor předpisů, které určil Bůh Sám. Kdykoliv se stane, že jsou tyto předpisy hrubě zneužívány či zanedbávány, Nejvyšší Pán se Sám zjevuje, aby předpisy náboženství znovu zavedl. To praví Bhagavad-gītā. Zde se mudrci z Naimiṣāraṇyi po těchto zásadách táží a v průběhu dalších pojednání nalezneme na jejich otázku odpověď. Śrīmad-Bhāgavatam je transcendentální zvuková podoba Osobnosti Božství, a z toho důvodu je také představitelem úplného transcendentálního poznání a náboženských zásad.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k první kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Otázky mudrců”.

KAPITOLA DRUHÁ

Božská podstata a Boží služba

1.2.1

Verš

vyāsa uvāca
iti sampraśna-saṁhṛṣṭo
viprāṇāṁ raumaharṣaṇiḥ
pratipūjya vacas teṣāṁ
pravaktum upacakrame

Synonyma

vyāsaḥ uvāca — Vyāsa řekl; iti — takto; sampraśna — dokonalé otázky; saṁhṛṣṭaḥ — zcela spokojen; viprāṇām — shromážděných mudrců; raumaharṣaṇiḥ — syn Romaharṣaṇy jménem Ugraśravā; pratipūjya — poté, co jim poděkoval; vacaḥ — slova; teṣām — jejich; pravaktum — aby jim odpověděl; upacakrame — pokusil se.

Překlad

Ugraśravā (Sūta Gosvāmī), syn Romaharṣaṇy, byl s dokonalými otázkami, které brāhmaṇové položili, nadmíru spokojen. Poděkoval jim, a připravil se odpovídat.

Význam

Mudrci z Naimiṣāraṇyi položili Sūtovi Gosvāmīmu šest otázek a Sūta na ně bude nyní postupně odpovídat.

1.2.2

Verš

sūta uvāca
yaṁ pravrajantam anupetam apeta-kṛtyaṁ
dvaipāyano viraha-kātara ājuhāva
putreti tan-mayatayā taravo ’bhinedus
taṁ sarva-bhūta-hṛdayaṁ munim ānato ’smi

Synonyma

sūtaḥ — Sūta Gosvāmī; uvāca — pravil; yam — koho; pravrajantam — když se odebíral do života odříkání; anupetam — aniž se podrobil zasvěcení posvátnou šňůrou; apeta — aniž by se podrobil obřadům; kṛtyam — předepsané povinnosti; dvaipāyanaḥ — Vyāsadeva; viraha — odloučení; kātaraḥ — z obav; ājuhāva — zvolal; putra iti — ó synu můj!; tat-mayatayā — v tomto pohroužení; taravaḥ — všechny stromy; abhineduḥ — odpověděly; tam — jemu; sarva — všechny; bhūta — živé bytosti; hṛdayam — srdce; munim — mudrci; ānataḥ asmi — poklonit se.

Překlad

Śrīla Sūta Gosvāmī pravil: Uctivě se klaním velikému mudrci (Śukadevovi Gosvāmīmu), který může vstoupit do srdce každého. Když odcházel do životního řádu odříkání (sannyāsu), aniž by se podrobil zasvěcení posvátnou šňůrou či obřadům vyšší kasty, jeho otec Vyāsadeva, obávající se odloučení, zvolal: “Ó synu můj!” Leč jen stromy, které také cítily toto odloučení, odpověděly zarmoucenému otci ozvěnou.

Význam

Společenský systém vareṇ a āśramů předepisuje svým stoupencům mnoho usměrňujících povinností. Jednou z povinností kandidáta studií Ved je vyhledat pravého duchovního mistra a požádat o přijetí za učedníka. Posvátná šňůra je znamení označující ty, kteří jsou schopni učit se od ācāryi neboli pravého duchovního mistra poznání Ved. Śrī Śukadeva Gosvāmī se však těmto očistným obřadům podrobit nemusel. Byl již od narození osvobozenou duší.

Obyčejně se člověk rodí jako každá jiná živá bytost, a teprve očištěním různými obřady se rodí podruhé. Když pak uzře nové světlo a hledá patřičné vedení na cestě k duchovnímu pokroku, obrací se na duchovního mistra, který ho poučí o Vedách. Duchovní mistr přijme za svého učedníka pouze upřímného tazatele, jehož zasvětí posvátnou šňůrou. Tímto zasvěcením se z člověka stává dvija — dvojzrozený. Po kvalifikaci na dviju má právo studovat Vedy, a když se dobře seznámí s poznáním Ved, stane se viprou. Vipra neboli kvalifikovaný brāhmaṇa je schopný realizovat Absolutno, a další pokroky v duchovním životě ho nakonec vedou na úroveň vaiṣṇavy. Vaiṣṇava je postgraduální stav brāhmaṇy. Jestliže brāhmaṇa dělá další pokroky, musí se nutně stát vaiṣṇavou, neboť vaiṣṇava je současně seberealizovaný brāhmaṇa.

Śrīla Śukadeva Gosvāmī byl vaiṣṇavou od samého počátku. Nemusel se tedy podrobovat všem procesům, které předepisuje varṇāśramský systém. Konečným cílem varṇāśrama-dharmy je, aby se z neotesaného člověka stal vaiṣṇava, čistý oddaný Pána. Proto každý, koho za vaiṣṇavu přijal prvotřídní vaiṣṇava neboli vaiṣṇava na úrovni uttama-adhikārīho, je tímto považován za brāhmaṇu, bez ohledu na jeho původ a předešlé jednání. V tomto smyslu též jednal Śrī Caitanya Mahāprabhu, když uznal Haridāse Ṭhākura za ācāryu svatého jména, přestože se Ṭhākura Haridāsa narodil v mohamedánské rodině. Závěrem lze říci, že Śukadeva Gosvāmī se již jako vaiṣṇava narodil, a proto mu bylo bráhmanství dáno. Další obřady pro něj nebyly nutné. Kdokoliv — Kirātové, Hūṇové, Āndhrové, Pulindové, Pulkaśové, Ābhīrové, Śumbhové, Yavanové, Khasové nebo i ostatní lidé nízkého zrození — se může povýšit na nejvyšší transcendentální úroveň milostí vaiṣṇavů. Śrīla Śukadeva Gosvāmī byl duchovním mistrem Śrī Sūty Gosvāmīho, a ten proto dříve, než začne odpovídat na otázky mudrců z Naimiṣāraṇyi, vzdává Śukadevovi Gosvāmīmu své uctivé poklony.

1.2.3

Verš

yaḥ svānubhāvam akhila-śruti-sāram ekam
adhyātma-dīpam atititīrṣatāṁ tamo ’ndham
saṁsāriṇāṁ karuṇayāha purāṇa-guhyaṁ
taṁ vyāsa-sūnum upayāmi guruṁ munīnām

Synonyma

yaḥ — ten, který; sva-anubhāvam — sám realizoval (vlastní zkušeností); akhila — kolem; śruti — Vedy; sāram — smetana; ekam — jediný; adhyātma — transcendentální; dīpam — pochodeň; atititīrṣatām — který chce překonat; tamaḥ andham — hluboce temná hmotná existence; saṁsāriṇām — materialistů; karuṇayā — z bezpříčinné milosti; āha — řekl; purāṇa — dodatek k Vedám; guhyam — velice důvěrný; tam — jemu; vyāsa-sūnum — syn Vyāsadeva; upayāmi — vzdávám svou úctu; gurum — duchovní mistr; munīnām — velikých mudrců.

Překlad

Vzdávám mu (Śukadevovi), duchovnímu mistrovi všech mudrců a synovi Vyāsadeva, své uctivé poklony. Pro svůj veliký soucit k zatvrzelým materialistům, kteří se snaží překonat temné končiny hmotné existence, přednesl tento nejdůvěrnější doplněk ke smetaně védského poznání, poté, co jej osobně realizoval svou vlastní zkušeností.

Význam

Śrīla Sūta Gosvāmī touto modlitbou shrnuje celý úvod do Śrīmad-Bhāgavatamu. Śrīmad-Bhāgavatam je přirozeným doplňujícím komentářem Vedānta-sūter. Vedānta-sūtry neboli Brahma-sūtry sestavil Vyāsadeva s úmyslem předložit pouze smetanu védského poznání. Śrīmad-Bhāgavatam je tedy přirozeným komentářem k této smetaně. Śrīla Śukadeva Gosvāmī byl ve Vedānta-sūtře dokonale sečtělý, a proto také realizoval její komentář — Śrīmad-Bhāgavatam. Toto důvěrné poznání přednesl jen proto, aby prokázal svou bezmeznou milost zmateným materialistům, kteří se snaží nadobro skoncovat s nevědomostí.

Nemá smysl přít se, zda materialista může či nemůže být šťastný. Žádná materialistická bytost, počínaje velikým Brahmou a nepatrným mravencem konče, nemůže být šťastná. Každý se snaží o trvalé štěstí. Každého však přemohou zákony hmotné přírody a jeho plány jsou zmařeny. Z tohoto důvodu je materialistický svět nazýván nejtemnějším místem Božího stvoření. Nešťastný materialista se však odtud přesto může dostat, a to jednoduše tím, že si to bude přát. Je bohužel většinou tak bláhový, že toto přání nemá. Takového materialistu můžeme přirovnat k velbloudovi, kterému chutnají trny smíchané s vlastní krví. Ubohý velbloud si ani neuvědomuje, že se mu trny zabodávají do jazyka a že to, co ochutnává, je jeho vlastní krev. Materialistovi je vlastní krev sladší nežli med. Ačkoli ho neustále pronásledují hmotné nesnáze, které si sám vytvořil, nepřeje si, aby jim unikl. Takovému materialistovi se říká karmī. Mezi sty a tisíci takových karmīch se sotva najde jeden, kterého již hmotné činnosti unavují a je ochotný hledat cestu z tohoto labyrintu ven. Tito inteligentní lidé se nazývají jñānīové, a Vedānta-sūtra je určena zvláště pro ně. Śrīla Vyāsadeva však svou prozřetelností, která mu byla jakožto inkarnaci Svrchovaného Pána dána, rozpoznal nebezpečí zcestných výkladů Vedānta-sūtry, a proto k Vedāntě osobně sepsal doplněk s názvem Bhāgavata Purāṇa. Bhāgavatam je tedy původním komentářem Brahma-sūter. Śrīla Vyāsadeva také naučil Bhāgavatamu svého syna Śukadeva Gosvāmīho. Śrīla Śukadeva, který již byl ve stavu osvobození a tudíž zakotven v transcendenci, toto poznání osobně realizoval a poté ho vysvětlil. Milostí Śrīly Śukadeva je Bhāgavata-vedānta-sūtra přístupná všem upřímným duším, které se snaží opustit hmotnou existenci.

Śrīmad-Bhāgavatam je jedinečný komentář Vedānta-sūtry, který vskutku nelze s ničím srovnat. Śrīpāda Śaṅkarācārya se ho úmyslně ani nedotkl, protože věděl, že jako přirozený komentář ho nemůže nikdy překonat. Sepsal vlastní Śārīraka-bhāṣyu a jeho takzvaní stoupenci se Bhāgavatam pokoušejí vydávat za nějaké novější dílo. Taková zcestná tvrzení přívrženců māyāvādské školy, kteří se snaží Bhāgavatam zdiskreditovat, jsou nepravdivá. Z této úvodní śloky se jasně dozvídáme, že Śrīmad-Bhāgavatam je jediná transcendentální literatura pro paramahaṁsy, tedy pro ty, kteří jsou dokonale zbaveni hmotné nemoci zvané zlomyslnost. Přívrženci māyāvādského učení jsou však velice závistiví vůči Osobnosti Božství, přestože Śrīpāda Śaṅkarācārya sám uznal, že Nārāyaṇa, Osobnost Božství, je nad vším hmotným stvořením. Závistiví māyāvādīové nemají k Bhāgavatamu přístup. Ale pro ty, kteří se skutečně chtějí dostat ven z hmotné existence, je Bhāgavatam opravdovou oporou, protože ho vyřkl Śrīla Śukadeva Gosvāmī, osvobozená duše. Je to transcendentální pochodeň, která člověku dokonale osvítí transcendentální Absolutní Pravdu v jejích aspektech Brahmanu, Paramātmy a Bhagavāna.

1.2.4

Verš

nārāyaṇaṁ namaskṛtya
naraṁ caiva narottamam
devīṁ sarasvatīṁ vyāsaṁ
tato jayam udīrayet

Synonyma

nārāyaṇam — Osobnost Božství; namaḥ-kṛtya — po vzdání uctivých poklon; naram ca eva — a Nārāyaṇovi Ṛṣimu; nara-uttamam — nejvyspělejší lidské bytosti; devīm — bohyně; sarasvatīm — vládkyně vzdělanosti; vyāsam — Vyāsadevovi; tataḥ — poté; jayam — vše, co vede k vítězství; udīrayet — budiž hlásáno.

Překlad

Před recitací Śrīmad-Bhāgavatamu, který je pravým prostředkem, jak dobýt vítězství, je třeba vzdát své uctivé poklony Osobnosti Božství Nārāyaṇovi, nejvyspělejší lidské bytosti Nara-nārāyaṇovi Ṛṣimu, bohyni učenosti matce Sarasvatī a jeho autorovi, Śrīlovi Vyāsadevovi.

Význam

Všechny védské spisy a Purāṇy jsou určeny k překonání nejtemnějších končin hmotné existence. Živá bytost se nachází ve stavu, kdy zapomněla na svůj poměr s Bohem; protože je od nepaměti příliš upjatá na hmotné uspokojování smyslů. Její neúprosný boj o existenci v hmotném světě je věčný, a živá bytost se z něho nemůže dostat pouhým plánováním. Chce-li vůbec někdy zastavit tento nekonečný boj o přežití, pak musí obnovit svůj věčný vztah k Bohu. A ten, kdo chce podniknout takové kroky k zotavení, musí nutně využít písem jako jsou Vedy a Purāṇy. Někteří bláhoví lidé říkají, že Purāṇy nemají s Vedami nic společného. Purāṇy jsou doplňující výklady Ved. Jsou určeny pro různé druhy lidí, neboť ne každý člověk je stejný. Určitý člověk je pod vlivem kvality dobra, jiný pod vlivem kvality vášně a jiný zase pod vlivem kvality nevědomosti. Proto jsou Purāṇy rozděleny takovým způsobem, aby jich kterýkoliv člověk mohl využít k postupnému obnovení svého ztraceného postavení. Jen tak se vymaní z neúprosného boje o existenci. Śrīla Sūta Gosvāmī prakticky předvádí způsob, jak správně Purāṇy přednášet. Každý, kdo chce být kazatelem védských písem a Purāṇ, musí následovat tento příklad. Śrīmad-Bhāgavatam je bezeskvrnná Purāṇa. Je určen především pro ty, kteří se chtějí navždy vyprostit z hmotného zapletení.

1.2.5

Verš

munayaḥ sādhu pṛṣṭo ’haṁ
bhavadbhir loka-maṅgalam
yat kṛtaḥ kṛṣṇa-sampraśno
yenātmā suprasīdati

Synonyma

munayaḥ — ó mudrci; sādhu — to je podstatné; pṛṣṭaḥ — dotázán; aham — já; bhavadbhiḥ — vámi všemi; loka — svět; maṅgalam — blaho; yat — proto; kṛtaḥ — učinil; kṛṣṇa — Osobnost Božství; sampraśnaḥ — důležité otázky; yena — jimiž; ātmā — vlastní já; suprasīdati — dokonale potěšené.

Překlad

Plným právem se mě tážete, ó mudrci. Vaše otázky jsou cenné, neboť se týkají Pána — Śrī Kṛṣṇy. Jsou proto potřebné pro blaho světa. Jen otázky tohoto druhu mohou dokonale uspokojit vlastní já.

Význam

Již výše v textu bylo řečeno, že Bhāgavatam přímo pojednává o Absolutní Pravdě. Otázky, které položili mudrci z Naimiṣāraṇyi, jsou proto vhodné a oprávněné, neboť se vztahují na Kṛṣṇu — na Nejvyšší Osobnost Božství, tedy na Absolutní Pravdu. Osobnost Božství v Bhagavad-gītě (15.15) praví, že obsahem všech Ved není nic jiného, než pobídka najít Jeho — Pána Śrī Kṛṣṇu. Čili otázky, které se týkají Kṛṣṇy, jdou k jádru všech védských sdělení.

Celý svět je plný otázek a odpovědí. Ptáci, zvířata i lidé se stále buď ptají nebo odpovídají. Časně zrána se ptáci v hnízdě ptají a odpovídají, a navečer, když se vrátí, ptají se a odpovídají zase. Stejně tak je to i s člověkem — nespí-li právě tvrdým spánkem, má mnoho různých otázek a odpovědí. Kupci v tržnici mají své otázky a s nimi související odpovědi, advokáti u soudu a studenti ve školách a na univerzitách samozřejmě také. Poslanci v parlamentu mají své otázky a odpovědi, politikové a zástupci tisku se také stále na něco ptají nebo na něco odpovídají. Ale skutečnost je taková, že přes všechny tyto otázky a odpovědi, které si kladou po celý život, nikdo z nich nenachází nikdy žádné uspokojení. Spokojenost duše se totiž zakládá jen na otázkách a odpovědích, které se nějakým způsobem vztahují na Kṛṣṇu.

Kṛṣṇa je nejdůvěrnějším pánem, přítelem, otcem či synem nebo také cílem milostného cítění nás všech. Zapomínáním na Kṛṣṇu sice vytváříme řadu jiných věcí, na které se naše otázky a odpovědi vztahují, avšak žádná z těchto věcí nám nemůže zaručit dokonalé uspokojení. Všechno kromě Kṛṣṇy nám poskytuje uspokojení pouze dočasné. Chceme-li tedy dosáhnout úplného, trvalého uspokojení, musíme se snažit soustředit své otázky a odpovědi na Kṛṣṇu. Bez otázek a odpovědí nelze existovat ani na chvíli. Śrīmad-Bhāgavatam se zabývá otázkami a odpověďmi, které se týkají Kṛṣṇy, a samotnou četbou a poslechem tohoto transcendentálního díla je možné skutečně dosáhnout nejvyššího uspokojení. Měli bychom proto studovat Śrīmad-Bhāgavatam, neboť tímto způsobem můžeme vyřešit veškeré sociální, politické a náboženské problémy. Śrīmad-Bhāgavatam a Kṛṣṇa jsou úplným souhrnem všeho.

1.2.6

Verš

sa vai puṁsāṁ paro dharmo
yato bhaktir adhokṣaje
ahaituky apratihatā
yayātmā suprasīdati

Synonyma

saḥ — to; vai — jistě; puṁsām — pro lidstvo; paraḥ — vznešená; dharmaḥ — zaměstnání; yataḥ — skrze které; bhaktiḥ — oddaná služba; adhokṣaje — týkající se Transcendence; ahaitukī — bezpříčinná; apratihatā — nepřerušená; yayā — skrze kterou; ātmā — vlastní já; suprasīdati — dokonale spokojené.

Překlad

Vrcholná činnost (dharma) pro celé lidstvo je ta, která vede člověka k dosažení láskyplné oddané služby transcendentnímu Pánu. Aby úplně uspokojila vlastní já, musí být tato oddaná služba bezpodmínečná a nepřerušovaná.

Význam

Śrī Sūta Gosvāmī zde odpovídá na první otázku mudrců z Naimiṣāraṇyi. Mudrci ho požádali, aby shrnul všechna existující zjevená písma a vybral z nich to, co je nejdůležitější, aby bylo pokleslým lidem ulehčeno pokyny přijmout a řídit se podle nich. Vedy člověku předepisují dva druhy činností. První se jmenuje pravṛtti-mārga, cesta smyslového požitku, a druhá je nivṛtti-mārga, cesta odříkání. Cesta požitku je nižší, nežli je cesta obětí pro věc nejvyšší. Hmotná existence živé bytosti je vlastně chorobným stavem opravdového života. Opravdový život je duchovní existence neboli existence brahma-bhūta, ve které žijeme věčně, blaženě a plni poznání. Hmotná existence je dočasná, iluzorní a plná utrpení. Nedočkáme se v ní žádného štěstí ani radosti; pouze marných pokusů zbavit se tohoto utrpení. A dočasné zmírnění strastí pak mylně pokládáme za štěstí. Cesta rostoucího hmotného požitku je proto tedy nižší. Hmotný požitek je vždy dočasný, plný strastí a je nakonec iluzorní. Na druhé straně oddaná služba Svrchovanému Pánu, která nás vede k věčnému a blaženému životu v plném vědomí, je cestou kvalitativně vyšší úrovně. Tato úroveň však může být také znečištěna kombinací s nižší kvalitou. Když člověk kupříkladu provozuje oddanou službu s cílem dosáhnout hmotného zisku, pak je to samozřejmě na úkor pokroku na cestě odříkání. Odříkání či sebezapření s úmyslem dosáhnout nejvyššího blaha je samozřejmě lepší, nežli snažit se dosáhnout radosti v tomto churavém životním stavu. Tyto pokusy vedou jen a jen ke zhoršení nemoci a k prodloužení jejího trvání. Je proto nesmírně důležité dbát na to, aby oddaná služba Pánu byla vykonávána v čisté kvalitě, bez sebemenší touhy po hmotném požitku. Musíme tuto kvalitativně vyšší činnost — oddanou službu Pánu — vykonávat bez jakéhokoli nádechu nežádoucích přání, plodonosných činností či filozofické spekulace. Jen tak dospějeme k trvalé útěše v Jeho službě.

Slovo dharma jsme úmyslně označili jako činnost, protože kořen slova dharma se významově vztahuje na “to, co udržuje naši existenci”. Živá bytost se udržuje na živu tím, že spojuje všechny své činnosti s věčným vztahem, který má se Svrchovaným Pánem, Śrī Kṛṣṇou. Kṛṣṇa je středem všech živých bytostí. Je všepřitažlivou živou bytostí neboli věčnou podobou mezi ostatními živými bytostmi neboli věčnými podobami. Naprosto každá živá bytost vlastní svou věčnou podobu v duchovní existenci a Kṛṣṇa je pro ně pro všechny věčně přitažlivý. Kṛṣṇa je úplný celek a všechno ostatní je Jeho nedílnou součástí. Ve vztahu k Němu jsou všichni sloužící a On je všemi obsluhován. Tento poměr je transcendentální a naprosto se vymyká našim zkušenostem z hmotné existence. Vztah služebníka a obsluhovaného je nejpříjemnější formou důvěrnosti. To však pochopíme až s pokrokem na cestě oddané služby. Každý by se měl zapojit do transcendentální láskyplné služby Pánu, bez ohledu na svoji současnou podmíněnost v hmotné existenci. Tak postupně získáme zkušenosti s opravdovým životem a dosáhneme dokonalého uspokojení.

1.2.7

Verš

vāsudeve bhagavati
bhakti-yogaḥ prayojitaḥ
janayaty āśu vairāgyaṁ
jñānaṁ ca yad ahaitukam

Synonyma

vāsudeve — Kṛṣṇovi; bhagavati — Osobnosti Božství; bhakti-yogaḥ — styk s oddanou službou; prayojitaḥ — být uplatněn; janayati — způsobuje; āśu — velmi brzy; vairāgyam — odpoutanost; jñānam — poznání; ca — a; yat — to, co; ahaitukam — bezpříčinný.

Překlad

Vykonáváním oddané služby pro Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇu získává člověk okamžitě bezpříčinné poznání a odpoutání od světa.

Význam

Ten, kdo pokládá oddanou službu Svrchovanému Pánu Śrī Kṛṣṇovi za všední emocionální záležitost, může také namítat, že zjevená písma přece člověku doporučují oběti, dobročinnost, odříkání, poznání, mystické síly a jiné podobné metody transcendentální realizace. Bhakti, oddaná služba Pánu, je podle něho určená jen pro ty, kteří nejsou schopni se těmto vyšším věcem věnovat. Všeobecně se má za to, že rozvoj bhakti je určen pro śūdry, vaiśyi a méně inteligentní třídu žen. Tato představa však neodpovídá skutečnosti. Naopak. Rozvoj bhakti je vrcholem transcendentálních činností, který je vznešený a současně jednoduchý. Vznešený je pro čisté oddané, kteří upřímně touží po navázání styku se Svrchovaným Pánem. A je jednoduchý pro nováčka, tedy pro toho, kdo stojí na samotném prahu dveří vedoucích do domu bhakti. Navázat styk s Nejvyšší Osobností Božství Śrī Kṛṣṇou je veliká věda. Je však přístupná všem živým bytostem — śūdrům, vaiśyům, ženám i těm, kteří jsou ještě níže nežli śūdrové. O lidech vyšších tříd, jako jsou kvalifikovaní brāhmaṇové či velcí seberealizovaní králové, pak nemusíme ani mluvit. Ty ostatní vznešené činnosti, kterým se říká oběti, dobročinnost, sebekázeň atd., jsou vlastně jen průvodními jevy čistého, vědeckého rozvoje bhakti.

Zásady poznání a odpoutanosti jsou důležitými faktory na cestě k transcendentální realizaci. Celý proces duchovního života vede k dokonalému poznání jak všeho hmotného, tak i všeho duchovního. Výsledkem tohoto dokonalého poznání pak je, že člověk ztratí zájem o hmotné věci a začne být připoutaný k duchovním činnostem. Odpoutání se od hmotných věcí ale neznamená, že se člověk stane úplně netečným, jak se někteří nevědomí lidé domnívají. Slovo naiṣkarma znamená nedělat nic, co přináší dobré či špatné výsledky. Negace neznamená popírat to, co je pozitivní. Negace nepodstatného neznamená, že se neguje to, co podstatné je. Odpoutání se od hmotných podob proto neznamená, že se tím ruší podoba pozitivní. Rozvoj bhakti je určen právě k uskutečnění této pozitivní podoby. Realizací pozitivní podoby se negativní podoby automaticky vytratí. Postupným rozvojem bhakti, to jest pozitivní službou pozitivní podobě, se člověk přirozeně odpoutá od věcí nižších a současně se upoutá na věci vyšší. Rozvoj bhakti, nejušlechtilejší činnost živé bytosti, člověka odvádí od hmotného uspokojování smyslů. Podle toho se vlastně pozná čistý oddaný. Čistý oddaný není žádný blázen, nezaobírá se nižšími energiemi a také nemá hmotná měřítka. Toho ovšem nelze docílit pouhým suchým uvažováním. K tomu skutečně dochází pouze milostí Všemohoucího. Závěrem nutno dodat, že čistý oddaný má všechny dobré vlastnosti, tedy poznání, odpoutanost atd., zatímco člověk, který má pouze poznání nebo odpoutanost, nemusí nutně znát principy bhakti. Bhakti je nejušlechtilejší činnost člověka.

1.2.8

Verš

dharmaḥ svanuṣṭhitaḥ puṁsāṁ
viṣvaksena-kathāsu yaḥ
notpādayed yadi ratiṁ
śrama eva hi kevalam

Synonyma

dharmaḥ — zaměstnání; svanuṣṭhitaḥ — vykonávané podle svého postavení; puṁsām — lidstva; viṣvaksena — Osobnost Božství (úplná část); kathāsu — v poselství; yaḥ — to, co je; na — ne; utpādayet — způsobuje; yadi — když; ratim — přitažlivost; śramaḥ — zbytečná práce; eva — pouze; hi — zajisté; kevalam — zcela.

Překlad

Činnosti, které člověk vykonává v souladu se svým postavením, jsou jen zbytečnou prací, pokud v něm nevzbudí náklonnost k poselství Osobnosti Božství.

Význam

Vzhledem k rozličným životním představám člověka existují též různé lidské činnosti. Materialista, který nevnímá nic jiného než hrubé hmotné tělo, má za to, že mimo smysly nic neexistuje. Jeho činnosti se z toho důvodu omezují na soustředěné či rozšířené sobectví. Soustředěné sobectví je zaměřené na vlastní tělo, což je obvyklé u nižších zvířat. Rozšířené sobectví se projevuje v lidské společnosti a je zaměřené na rodinu, společnost, kolektiv, národ, stát nebo svět s výhledem na tělesné pohodlí. Nad těmito tělesně založenými materialisty stojí mentální spekulanti. Vznášejí se ve výškách mentálních sfér a k jejich činnostem patří vymýšlení poezie a filozofie. Někdy též hlásají různé ismy, avšak stále se sobeckými cíli, omezenými tělem a myslí. Neuvědomují si, že nad tělem a myslí se nachází dřímající duše, bez které se veškerá sobecká předsevzetí, týkající se těla a mysli, nemohou nikdy uskutečnit. Méně inteligentní lidé však o potřebách duše nemají ani zdání.

Bláhoví lidé, kteří nevědí nic o duši a o tom, že duše je vlastně mimo dosah těla a mysli, nenacházejí nikdy ve vykonávání svých předepsaných povinností žádné uspokojení. A zde se na tento bod naráží. Vlastní já se nachází mimo hrubé tělo a subtilní mysl; je jejich hybným principem. Bez patřičného poznání potřeb dřímající duše není možné najít štěstí. Tělo a mysl nám sotva pomohou, neboť jsou jen nadbytečnými obaly duše. Je třeba uspokojit potřeby duchovní duše. Pouhým čištěním klece kanárka neuspokojíme. Musíme znát jeho vlastní potřebu.

Skutečnou potřebou duše je, že se chce konečně vymanit z hmotných pout a dosáhnout vytoužené dokonalé svobody. Duše se chce dostat ven, za stěny širokého vesmíru a chce uzřít volnost světla a ducha. Této naprosté svobody dosáhne teprve tehdy, když se střetne s dokonalou duchovní bytostí, s Osobností Božství. Náklonnost k Bohu je skryta v každém z nás. Jenže duchovní existence se projevuje skrze hrubé tělo a mysl, prostřednictvím zvrácené náklonnosti k hrubé a jemné hmotě. Chceme-li tedy znovu probudit své božské vědomí, pak je nutné, abychom se též náležitě zaměstnali. To znamená naslouchat a zpívat o božských skutcích Svrchovaného Pána. Pokud v nás činnosti, které vykonáváme, nevyvolají onu náklonnost k poslechu a zpěvu transcendentálního poselství Boha, pak tyto činnosti byly jen ztrátou času. To tvrdí tato śloka. Žádné jiné činnosti, ať už je to ten či onen “ismus”, prostě nemohou duši osvobodit. Dokonce i činnosti těch, kteří prohlašují spásu za svůj cíl, jsou marné, neboť nejsou s to rozeznat opravdový zdroj veškeré svobody. Primitivní materialista přece sám vidí, že veškeré jeho hmotné vymoženosti jsou omezené časem a prostorem, ať na tom či onom světě. I když se dostane na Svargaloku, ani tam nenajde žádné trvalé útočiště pro svou strádající duši. Tuto dychtící duši lze uspokojit pouze dokonalým vědeckým postupem — dokonalou oddanou službou.

1.2.9

Verš

dharmasya hy āpavargyasya
nārtho ’rthāyopakalpate
nārthasya dharmaikāntasya
kāmo lābhāya hi smṛtaḥ

Synonyma

dharmasya — zaměstnání; hi — jistě; āpavargyasya — konečné osvobození; na — ne; arthaḥ — konec; arthāya — pro hmotný prospěch; upakalpate — je určen pro; na — ani; arthasya — hmotného prospěchu; dharma-eka-antasya — pro toho, kdo je zaměstnán v nejvyšší službě; kāmaḥ — smyslový požitek; lābhāya — dosažení; hi — přesně; smṛtaḥ — je vyloženo velkými mudrci.

Překlad

Veškeré předepsané činnosti jsou zajisté určeny ke konečnému osvobození. Nikdy by se neměly vykonávat pro hmotný zisk. Navíc je podle mudrců nepřípustné, aby ten, kdo je zaměstnán v nejvyšší službě, používal hmotné zisky k pěstování smyslového požitku.

Význam

O tom, že čistou oddanou službu Pánu automaticky následuje dokonalé poznání a odpoutání od hmotné existence, jsme se již zmiňovali. Některé osoby však mají za to, že jisté činnosti, včetně náboženských, jsou naopak určeny k dosažení hmotného zisku. Je to všeobecně známá věc. Všude na světě mají lidé sklon požadovat za svou náboženskou či jakoukoliv jinou službu určitou odměnu. Dokonce i ve védské literatuře jsou zmínky o tom, že člověka za dobře vykonaný náboženský skutek čeká zisk, a většina lidí těmto lákadlům, zvaným náboženská požehnání, neodolá. Jak je možné, že takzvaně zbožné lidi tolik okouzluje hmotný zisk? Důvod je zcela jasný — hmotný zisk umožňuje splnit přání, která dávají požitek smyslům. Koloběh činností tedy začíná takzvaným náboženstvím, pokračuje hmotným ziskem a končí splněním přání. Smyslový požitek je společným jmenovatelem pro všechny, kteří jsou stále něčím zaměstnáni. Výrok Sūty Gosvāmīho, tedy výrok Śrīmad-Bhāgavatamu, však tyto cíle prohlašuje za scestné.

Nikdo by se neměl zaměstnávat v určité službě pouze pro hmotný zisk. Hmotného zisku by se také nemělo využívat k uspokojování smyslů. Jak bychom tedy hmotný zisk měli užívat je vysvětleno následovně.

1.2.10

Verš

kāmasya nendriya-prītir
lābho jīveta yāvatā
jīvasya tattva-jijñāsā
nārtho yaś ceha karmabhiḥ

Synonyma

kāmasya — přání; na — ne; indriya — smysly; prītiḥ — uspokojení; lābhaḥ — zisk; jīveta — sebezáchova; yāvatā — do té míry, co; jīvasya — živé bytosti; tattva — Absolutní Pravda; jijñāsā — dotazy; na — ne; arthaḥ — konec; yaḥ ca iha — cokoli jiného; karmabhiḥ — činnostmi.

Překlad

Životní touhy lidí nikdy nemají směřovat k uspokojování smyslů. Člověk má chtít pouze to, aby žil zdravě a udržoval své tělo v pořádku, neboť určením jeho života je klást otázky, které se týkají Absolutní Pravdy. Nic jiného nemá být cílem jeho činností.

Význam

Materialistická civilizace je úplně zmatená a mylně směřuje k vyplňování tužeb po smyslovém požitku. V takovéto civilizaci je uspokojení smyslů konečným cílem ve všech sférách života. Ať už je to v politice, v sociální službě, v dobročinnosti či lidumilství, v náboženství a dokonce i ve spasení; všude je cítit stále vzrůstající vliv touhy po smyslovém požitku. Na politickém bojišti soupeří jeden vůdce s druhým o dosažení svého osobního smyslového požitku. Voliči svého vůdce ctí pouze potud, pokud jim slibuje smyslový požitek. Když voliči svůj smyslový požitek nedostanou, okamžitě svého takzvaného vůdce sesadí. Žádnému politickému vůdci se nikdy nemůže podařit, aby plně uspokojil smysly svých voličů. Totéž se týká i ostatních oblastí. Nikdo se skutečně nezajímá o závažné životní otázky. Dokonce i ti, kteří jsou na cestě ke spasení, vlastně touží splynout s Absolutní Pravdou a tak spáchat duchovní sebevraždu s úmyslem dalšího smyslového požitku. Bhāgavatam však praví, že bychom neměli žít pro smyslový požitek. Smysly bychom měli uspokojovat jen do té míry, jež je potřebná pro sebezachování, a ne pro jejich požitek. Tělo má smysly, a proto určité uspokojování těchto smyslů podle usměrňovacích zásad je přípustné. Nesmíme však svých smyslů zneužívat k požitkářství. Sňatek, spojení muže a ženy, je kupříkladu nutný pro plození potomstva. Nesmí se však zneužívat k pouhému smyslovému požitku. Protože v tomto ohledu se dnes nedostává zdrženlivosti, existuje propaganda pro rodinné plánování. Bláhoví lidé však nemají představu o tom, že rodinné plánování přichází samo, jakmile člověk upřímně hledá Absolutní Pravdu. Když totiž někdo hledá Absolutní Pravdu, nadbytečné smyslové počínání ho neláká. Je svým bádáním po Pravdě tak zaneprázdněn, že na přebytečný smyslový požitek ani nemá čas. Proto v jakékoli oblasti života je důležité, aby člověk nakonec vždy hledal Absolutní Pravdu. Tím způsobem pak bude šťastnější, neboť nebude tolik zaneprázdněn neomezeným smyslovým požitkem. Co je tou hledanou Absolutní Pravdou, je vysvětleno v dalším verši.

1.2.11

Verš

vadanti tat tattva-vidas
tattvaṁ yaj jñānam advayam
brahmeti paramātmeti
bhagavān iti śabdyate

Synonyma

vadanti — říkají; tat — že; tattva-vidaḥ — učené duše; tattvam — Absolutní Pravda; yat — která; jñānam — poznání; advayam — neduální; brahma iti — znám jako Brahman; paramātmā iti — znám jako Paramātmā; bhagavān iti — znám jako Bhagavān; śabdyate — tak zaznělo.

Překlad

Učení transcendentalisté, kteří znají Absolutní Pravdu, nazývají tuto neduální podstatu Brahman, Paramātmā nebo Bhagavān.

Význam

Absolutní Pravda je současně subjekt i objekt. Není zde kvalitativní rozdíl. Brahman, Paramātmā a Bhagavān jsou proto kvalitativně jedno a totéž. Stejnou podstatu realizují studenti Upaniṣad jako neosobní Brahman, Hiraṇyagarbhové neboli yogīni ji realizují jako lokalizovanou Paramātmu a oddaní jako Bhagavāna. Bhagavān, Osobnost Božství, je konečnou a nejvyšší realizací Absolutní Pravdy. Částečnou reprezentací Osobnosti Božství je Paramātmā, a neosobní Brahman je oslnivá zář této Osobnosti Božství. Dá se srovnat se zářícími slunečními paprsky, které vycházejí z boha Slunce. Méně inteligentní studenti výše zmíněných škol se někdy přou o to, která realizace je nejlepší. Dokonalí znalci Absolutní Pravdy však dobře vědí, že každý z těchto tří aspektů Absolutní Pravdy je pouze různým druhem pohledu na tentýž objekt. Rozdíl je jen v zorném úhlu.

V první śloce první kapitoly Bhāgavatamu jsme se již dozvěděli, že Nejvyšší Pravda je soběstačná, vědomá a oproštěná od iluze relativity. V relativním světě se vědoucí liší od věděného. V Absolutní Pravdě je to však jedno a totéž. V relativním světě je vědoucím živá bytost a věděným je nehybná hmota. Živá bytost je vyšší a hmota nižší energie. Z toho plyne dualita mezi vyšší a nižší energií. Na absolutní úrovni je však vědoucí i věděné součástí stejné vyšší energie. Z nejvyššího energetického zdroje vycházejí tři druhy energie. Není rozdíl mezi energií a jejím zdrojem, existují však různé kvality energie. Absolutní říše a živé bytosti jsou součásti vyšší energie, zatímco hmotný svět je energií nižší. V kontaktu s nižší energií podléhá živá bytost iluzi, vlivem které se pak ztotožňuje s nižší energií. Proto v hmotném světě existuje pojem relativity. V Absolutním tento pojem nenajdeme, neboť tam není rozdílu mezi vědoucím a věděným. Vše je tam na absolutní úrovni.

1.2.12

Verš

tac chraddadhānā munayo
jñāna-vairāgya-yuktayā
paśyanty ātmani cātmānaṁ
bhaktyā śruta-gṛhītayā

Synonyma

tat — to; śraddadhānāḥ — ten, kdo vážně hledá; munayaḥ — mudrci; jñāna — poznání; vairāgya — odpoutání; yuktayā — opatřen; paśyanti — vidí; ātmani — ve svém nitru; ca — a; ātmānam — Paramātmā; bhaktyā — v oddané službě; śruta — Vedy; gṛhītayā — správně přijaté.

Překlad

Tuto Absolutní Pravdu realizují upřímně hledající studenti či mudrci s tak vypěstovaným poznáním a odpoutaností, že prokazují oddanou službu v souladu s tím, co slyšeli z Vedānta-śruti.

Význam

Prokazováním oddané služby Pánu, Osobnosti Božství Vāsudevovi, který je plně projevenou Absolutní Pravdou, můžeme dosáhnout dokonalé realizace Absolutní Pravdy. Brahman je Jeho transcendentální září a Paramātmā je Jeho částečným zastoupením. Realizace Brahmanu či Paramātmy jsou tedy pouze neúplnými realizacemi Absolutní Pravdy. Existují čtyři různé druhy lidí — karmī, jñānīové, yogīni a oddaní. Karmī jsou materialisticky, a zbylé tři skupiny transcendentálně založení lidé. Prvotřídní transcendentalisté jsou bezesporu oddaní, kteří realizovali Nejvyšší Osobnost. Transcendentalisté druhého stupně jsou ti, kteří dokázali alespoň částečně realizovat úplnou část absolutní osobnosti, zatímco transcendentalisté třetího stupně dokázali stěží realizovat duchovní podstatu absolutní osoby. Bhagavad-gītā i jiná védská písma praví, že Nejvyšší Osobnost můžeme realizovat jedině oddanou službou, která pevně stojí na úplném poznání a odpoutanosti od hmotné společnosti. O skutečnosti, že oddanou službu doprovází poznání a odpoutání od hmotné společnosti, jsme se již zmínili. Protože realizace Brahmanu a Paramātmy jsou neúplnými realizacemi Absolutní Pravdy, jsou metody, které k těmto realizacím vedou — cesta jñāny a yogy — rovněž neúplné a nedokonalé. Oddaná služba založená na dokonalém poznání a na odpoutání se od hmotných styků a upevněná poslechem Vedānta-śruti je jediná dokonalá metoda, která zaručuje svědomitému a zvídavému studentovi úplnou realizaci Absolutní Pravdy. Oddaná služba není v žádném případě určena pro nějaké méně vzdělané transcendentalisty. Oddaní se rozdělují do tří tříd. Oddaný třetí třídy je začátečníkem. Nemá poznání a není odpoután od hmotné společnosti. Protože se většinou soustředí jen na počáteční stádium — uctívání Božstev v chrámu — nazývá se také materialistickým oddaným. Materialistický oddaný dává namísto duchovního prospěchu přednost hmotnému zisku. Měl by se tedy rozhodně co nejrychleji z tohoto stádia materialistické oddanosti povýšit do postavení oddaného druhé třídy. Ten rozděluje své okolí podle zásad oddanosti na čtyři kategorie—na Osobnost Božství, a pak oddané, nevědomé a závistivé. Člověk by se měl ucházet alespoň o takovéto postavení oddaného druhé třídy. Jen tehdy budeme způsobilí poznat Absolutní Pravdu.

Oddaný třetí třídy musí dostat o oddané službě patřičné poučení z autorizovaných zdrojů — od Bhāgavatů. Prvním Bhāgavatou je autorizovaný oddaný a druhým je Bhāgavatam — poselství Boha. Oddaný třetí třídy se musí obrátit na seberealizovaného oddaného a být jím patřičně vyškolen v oddané službě. Takový oddaný však není profesionál a s učením Bhāgavatamu neobchoduje. Musí být opravdovým zástupcem Śukadeva Gosvāmīho jako byl Sūta Gosvāmī. Musí lidem kázat rozvoj oddané služby a tak přispívat k všestrannému blahu všech. Začínající oddaný nemá velkou touhu naslouchat autoritám. Takový člověk naslouchání jen předstírá a poslouchá jen vypravěče, kteří uspokojují jeho smysly. Poslech a přednes takového druhu jsou úplně bezcenným, ba i závadným počínáním, jakého bychom se měli vyvarovat. Posvátná učení Boha v Bhagavad-gītě a Śrīmad-Bhāgavatamu jsou zajisté transcendentální. Přesto je nutné vyvarovat se tomu, abychom jim naslouchali od profesionálních recitátorů, kteří je znehodnotí stejně jako had mléko, když se ho dotkne svým jedovatým jazykem.

Upřímný oddaný se musí pro svůj pokrok věnovat poslechu védských textů jako jsou Upaniṣady, Vedānta a jiná díla předchozích autorit, Gosvāmīch. Pokud si tyto texty nevyslechne, nebude schopen opravdový pokrok učinit. Pouhé napodobování oddané služby bez vyslechnutí a následování pokynů těchto textů je jen ztrátou času a tím pádem vlastně zbytečným vyrušením na cestě k opravdové oddané službě. Takže dokud oddaná služba nestojí na zásadách autorit śruti, smṛti, purāṇ a pañcarātry, musíme takovéto nepovolané předvádění tzv. oddané služby okamžitě zavrhnout. Nezplnomocněného oddaného nelze nikdy přijímat jako čistého oddaného. Osvojení si těchto poselství védských textů dává možnost neustále vidět ve svém nitru lokalizovaný, všepronikající aspekt Osobnosti Božství. Tomu se říká samādhi.

1.2.13

Verš

ataḥ pumbhir dvija-śreṣṭhā
varṇāśrama-vibhāgaśaḥ
svanuṣṭhitasya dharmasya
saṁsiddhir hari-toṣaṇam

Synonyma

ataḥ — tak; pumbhiḥ — člověkem; dvija-śreṣṭhāḥ — ó nejlepší mezi dvojzrozenými; varṇa-āśrama — systém čtyř kast a čtyř životních stavů; vibhāgaśaḥ — rozdělením; svanuṣṭhitasya — podle vlastních předepsaných povinností; dharmasya — týkající se činnosti; saṁsiddhiḥ — nejvyšší dokonalost; hari — Osobnost Božství; toṣaṇam — to, co působí potěšení.

Překlad

Ó nejlepší z dvojzrozených, závěr je tedy takový, že nejvyšší dokonalostí, jíž lze dosáhnout vykonáváním povinností, které jsou předepsané všem kastám a životním stavům, je potěšit Osobnost Božství.

Význam

Na celém světě je lidská společnost rozdělena do čtyř kast a čtyř životních stavů. Čtyři kasty jsou: kasta inteligence, kasta bojovníků, kasta výrobců a kasta dělníků. Příslušnost k určité kastě není dána narozením, ale je určena prací a kvalifikací. Existují též čtyři životní stavy: život studentský, život s péčí o rodinu, život v ústraní a život v oddanosti. Tyto stavy života jsou nutná opatření v zájmu celé společnosti. Žádná státní sociální zařízení jinak nemohou zdravě fungovat. V zásadě je však nutné, aby členové těchto životních stavů dělali vše pro potěšení nejvyšší autority, Osobnosti Božství. Toto ústavní zřízení lidské společnosti se nazývá systém varṇāśrama-dharmy, a je pro civilizovaný život zcela přirozené. Varṇāśramský systém je určený k tomu, aby jeho prostřednictvím lidé mohli realizovat Absolutní Pravdu. V žádném případě není určený k tomu, aby jedna skupina projevovala umělým způsobem svou nadvládu nad druhou. Pouze když lidé opomíjejí cíl života, realizaci Absolutní Pravdy, což je způsobeno přílišnou touhou po indriya-prīti, smyslovém požitku, pak se může stát, že někteří sobečtí jedinci zneužijí varṇāśramského systému k tomu, aby se vyvyšovali nad slabší členy společnosti. V Kali-yuze, ve věku sváru, k tomuto neoprávněnému povyšování se běžně dochází. Avšak lidé se zdravým rozumem dobře vědí, že rozdělením společnosti na kasty a stavy můžeme nejenom docílit přirozeného soužití mezi občany, ale že toto uspořádání navíc vede k jednoduchému a vysoce oduchovnělému životu seberealizace.

V tomto výroku Bhāgavatamu se uvádí, že nejvyšším životním cílem, nejvyšší dokonalostí systému varṇāśrama-dharmy je spolupráce všech na potěšení Svrchovaného Pána. To potvrzuje i Bhagavad-gītā (4.13).

1.2.14

Verš

tasmād ekena manasā
bhagavān sātvatāṁ patiḥ
śrotavyaḥ kīrtitavyaś ca
dhyeyaḥ pūjyaś ca nityadā

Synonyma

tasmāt — proto; ekena — jeden; manasā — soustředění mysli; bhagavān — Osobnost Božství; sātvatām — oddaných; patiḥ — ochránce; śrotavyaḥ — má být vyslyšeno; kīrtitavyaḥ — být velebeno; ca — a; dhyeyaḥ — má se vzpomínat na; pūjyaḥ — být uctíváno; ca — a; nityadā — nepřetržitě.

Překlad

Člověk by proto měl s neodchylujícím se soustředěním neustále naslouchat, opěvovat, vzpomínat a uctívat Osobnost Božství, Bhagavāna, který je ochráncem oddaných.

Význam

Je-li realizace Absolutní Pravdy konečným cílem života, pak je nutné toto poslání splnit za všech okolností. Výše jsme se zmínili o kastách a životních stavech. Pro všechny kasty a stavy jsou hlavním zaměstnáním čtyři principy — velebení, naslouchání, vzpomínání a uctívání. Bez těchto životních zásad nemůže nikdo existovat. Lidská počínání jsou těchto čtyř zásad života plná. Zvláště v moderní společnosti veškeré činnosti ve větší či menší míře závisejí na poslouchání a velebení. Například kterýkoli člověk se může velmi rychle proslavit v celé společnosti, jestliže o něm píší noviny. Není důležité z jakého společenského prostředí pochází a jestli si slávu zaslouží nebo ne. Když se o něm píše v novinách, je slavný. Političtí vůdci různých stran využívají možnosti propagandy, kterou poskytuje tisk, k tomu, aby přes noc z úplně bezvýznamného člověka udělali důležitou osobu. Falešně však oslavovat nekvalifikovanou osobu je cesta, která nikam nevede. Neprospěje to nakonec ani dotyčné osobě, ani společnosti jako takové. Dočasně tato propaganda může mít určitý ohlas, ale v žádném případě nebudou její výsledky trvalé. Falešná propaganda je tedy pouhou ztrátou času. Cílem opravdu hodným velebení a oslavování je Nejvyšší Osobnost Božství — stvořitel všeho, co kolem sebe vidíme. O této skutečnosti se obšírně pojednává už od počátku śloky “janmādy asya” Śrīmad-Bhāgavatamu. Měli bychom tedy svůj přirozený sklon někoho oslavovat nebo o někom naslouchat zaměřit na objekt opravdové slávy — na Nejvyšší Bytost. A to přinese štěstí.

1.2.15

Verš

yad-anudhyāsinā yuktāḥ
karma-granthi-nibandhanam
chindanti kovidās tasya
ko na kuryāt kathā-ratim

Synonyma

yat — který; anudhyā — vzpomínání; asinā — meč; yuktāḥ — vybaven; karma — práce přinášející reakce; granthi — uzel; nibandhanam — vzájemně propletený; chindanti — přetnout; kovidāḥ — inteligentní; tasya — Jeho; kaḥ — kdo; na — ne; kuryāt — učiní; kathā — poselství; ratim — pozornost.

Překlad

Inteligentní lidé se s mečem v ruce prosekají svazujícím zauzlením reakce přinášející práce (karmy) tím, že vzpomínají na Svrchovaného Pána. Kdo by tedy nejevil zájem o Jeho poselství?

Význam

Když se duchovní jiskra dostane do styku s hmotnými prvky, připoutává se k akcím a reakcím plodonosné práce. Chceme-li se osvobodit, je třeba tento uzel přetnout. Osvobození vlastně znamená konec koloběhu práce a jejích reakcí. Člověk, který ustavičně vzpomíná na transcendentální zábavy Osobnosti Božství, k tomuto osvobození automaticky dospěje. To proto, že veškeré zábavy Svrchovaného Pána (Jeho līlā) jsou transcendentální kvalitám hmotné energie. Skutky Pána jsou všepřitažlivé duchovní aktivity, a neustálým stykem s nimi se podmíněná duše postupně oduchovní. Potom může definitivně přetnout uzel hmotného otroctví.

Osvobození z hmotného otroctví je tedy, dalo by se říci, vedlejší produkt oddané služby. Pouhé dosažení duchovního poznání ještě nezaručuje, že budeme osvobozeni. Duchovní poznání musí být doplněné oddanou službou, která časem úplně převládne. Teprve tehdy je možné osvobození. Dokonce i práce ploduchtivého dělníka, která by jinak zajisté přinesla své reakce, může dovést k osvobození, je-li doplněna oddanou službou. Karma doplněná oddanou službou se nazývá karma-yoga. Podobně empirické poznání doplněné oddanou službou se nazývá jñāna-yoga. Čistá bhakti-yoga však nezávisí na karmě ani na jñāně. Bhakti-yoga zaručuje nejen osvobození z podmíněného života, ale navíc člověka obdařuje transcendentální láskyplnou službou Pánu.

Každý rozumný člověk, pokud je alespoň trochu vnímavější nežli je zvykem u lidí s chabým poznáním, by si toto učení měl osvojit a nepřetržitě vzpomínat Nejvyššího Pána. Měl by o Něm naslouchat, měl by Ho velebit, vzpomínat na Něho a stále, bez přestání by Ho měl uctívat. To je dokonalost v oddané službě. Gosvāmī z Vṛndāvanu velmi svědomitě následovali tyto zásady a zanechali též po sobě pro náš prospěch obrovský literární odkaz transcendentální vědy. K této kazatelské činnosti je zplnomocnil Samotný Caitanya Mahāprabhu. Ukázal cestu pro všechny možné kasty a životní stavy, jak uvádět učení Śrīmad-Bhāgavatamu a jiných autoritativních písem do života.

1.2.16

Verš

śuśrūṣoḥ śraddadhānasya
vāsudeva-kathā-ruciḥ
syān mahat-sevayā viprāḥ
puṇya-tīrtha-niṣevaṇāt

Synonyma

śuśrūṣoḥ — ten, kdo naslouchá; śraddadhānasya — s bedlivou pozorností; vāsudeva — vztahující se na Vāsudeva; kathā — poselství; ruciḥ — záliba; syāt — je možná; mahat-sevayā — sloužením čistému oddanému; viprāḥ — ó dvojzrození; puṇya-tīrtha — ti, kteří jsou očištěni od všech nectností; niṣevaṇāt — prostřednictvím služby.

Překlad

Ó dvojzrození mudrci, je vskutku velikou službou sloužit oddaným, kteří jsou zcela oproštěni ode všech nectností. Taková služba probouzí v člověku zálibu v naslouchání poselství o Vāsudevovi.

Význam

Podmíněný život, který musí živá bytost podstoupit, je způsoben její revoltou proti Pánu. Existují devové, zbožné živé bytosti, a asurové — démonské bytosti, které se staví proti autoritě Nejvyššího Pána. V Bhagavad-gītě (v šestnácté kapitole) jsou asurové velice živě popsáni. Asurové jsou odsouzeni klesat do stále nižších a nižších sfér nevědomého života. Život za životem se tak propadají až do nejnižších zvířecích forem, ve kterých neexistuje žádné poznání Absolutní Pravdy, Osobnosti Božství. Znovu usměrnit k vědomí Boha může tyto asury milost osvobozených služebníků Pána, který je podle Své vůle posílá do různých zemí. Tito oddaní jsou velice důvěrní společníci Pána, a když se zjevují, aby zachránili lidskou společnost před nebezpečím bezbožnosti, svět je zná jako mocné inkarnace Boha, Boží syny, služebníky Pána nebo Jeho společníky. Nikdo z nich se však neopovažuje o sobě tvrdit, že on sám je Bůh. To by bylo rouhání, kterého se dopouštějí jen asurové, a jen démonští stoupenci těchto asurů přijímají samozvaného boha jako inkarnaci. Zjevená písma poskytují o každé Boží inkarnaci přesné informace. Nikdo nemůže být prohlášen za Boha či inkarnaci, není-li jeho zjevení doloženo v písmech.

Chtějí-li se oddaní skutečně vrátit do Božího království, musí služebníka Boha respektovat jako Boha Samotného. Služebníci Boha se nazývají mahātmové nebo tīrthové a jejich kázání je vždy přizpůsobené místu a době. Boží služebníci nabádají každého, aby také sloužil Bohu. Nikdy nedopustí, aby je někdo označoval za Boha. Ačkoliv Śrī Caitanya Mahāprabhu byl podle náznaků zjevených písem Bůh Sám, choval se jako oddaný Boha. Ti, kteří věděli že je Bůh, Ho tak oslovovali; On si však vždy zacpal uši a nahlas volal jméno Pána Viṣṇua. Nechtěl, aby Ho lidé nazývali Bohem, ačkoliv Jím bezesporu byl. Pán se tak chová, aby nás varoval před nestydatými blázny, kteří se pro vlastní uspokojení nechávají oslovovat jako Bůh.

Boží služebníci šíří vědomí Boha a inteligentní lidé by s nimi měli ve všem spolupracovat. Služba Jeho služebníkům Boha uspokojuje víc, než když Pánu sloužíme přímo. Pána víc těší to, když vidí, že se patřičné úcty dostává Jeho služebníkům. Vždyť tito služebníci riskují pro službu Pánu všechno; proto Mu jsou nadmíru drazí. Pán v Bhagavad-gītě (18.69) praví, že nikdo Mu není tak drahý jako ten, kdo riskuje vše, aby kázal Jeho slávu. Sloužíme-li služebníkům Pána, získáme tak postupně jejich vlastnosti a tím pádem i kvalifikace naslouchat Boží slávě. Dychtivá touha naslouchat o Bohu je prvním předpokladem, pokud se chce oddaný ucházet o vstup do Božího království.

1.2.17

Verš

śṛṇvatāṁ sva-kathāḥ kṛṣṇaḥ
puṇya-śravaṇa-kīrtanaḥ
hṛdy antaḥ stho hy abhadrāṇi
vidhunoti suhṛt satām

Synonyma

śṛṇvatām — ti, kteří vyvinuli touhu naslouchat poselství; sva-kathāḥ — Jeho vlastní slova; kṛṣṇaḥ — Osobnost Božství; puṇya — věci příznivého charakteru; śravaṇa — poslouchat; kīrtanaḥ — opěvovat; hṛdi antaḥ sthaḥ — v srdci člověka; hi — zajisté; abhadrāṇi — přání užívat hmotu; vidhunoti — očišťuje; suhṛt — dobrodinec; satām — pravdomluvného.

Překlad

Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa, který dlí jako Paramātmā v srdci každého a je dobrodincem pravdomluvných oddaných, zprošťuje srdce oddaného, dychtícího po poslechu Jeho poselství, touhy po hmotném požitku. Jsou-li poselství Pána správně vyslyšena a přednesena, jsou sama o sobě příznivá.

Význam

Poselství Kṛṣṇy a Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa se od sebe neliší. Když nasloucháme o Bohu a velebíme Ho bez nejmenších přestupků, pak je Pán Śrī Kṛṣṇa přítomen v podobě transcendentálního zvuku, který je sám o sobě stejně mocný jako je Pán Sám. Ve Své Śikṣāṣṭace Śrī Caitanya Mahāprabhu tuto skutečnost jasně potvrzuje — svaté jméno Pána má všechny síly Pána a stejnou sílu vložil Pán do všech Svých jmen, kterých je bezpočet. Každý se může věnovat pozornému a uctivému zpěvu svatého jména kdykoliv mu to vyhovuje, bez ohledu na denní dobu. Vlídnost Pána je tak veliká, že Pán je před námi Osobně přítomen v podobě transcendentálního zvuku. My jsme ale přesto takoví nešťastníci, že nás poslech a velebení jména a činností Pána vůbec nepřitahují. Chuť k naslouchání a zpívání svatého jména je třeba vyvinout. A to je možné, jak již byla zmínka, službou čistému oddanému Pána.

Pán vztah Svého oddaného opětuje. Když vidí, jak se oddaný zcela upřímně uchází o to, aby Mu mohl transcendentálně sloužit, a jak s touto upřímností přímo dychtí po poslechu vyprávění o Jeho slávě, pak se Pán z nitra oddaného přičiní o to, aby se k Němu oddaný mohl lehce navrátit. Pán si přeje mnohem více nežli my, abychom se navrátili zpět do Jeho království. Většina z nás vlastně ani po tomto návratu do Božího království netouží. Takovou touhu má jen pár jedinců. Chce-li se však někdo skutečně vrátit zpátky k Bohu, pak je zcela přirozené, že mu při tom Śrī Kṛṣṇa ve všech ohledech pomůže.

Nikdo není způsobilý vejít do Božího království, dokud není dokonale zproštěn všech hříchů. Tyto hříchy vyplývají z naší touhy panovat hmotné přírodě. Není nikterak snadné se této touhy zbavit. Bohatství a ženy jsou pro oddaného, který se snaží o návrat k Bohu, velikým nebezpečím—mnozí skalní adepti oddané služby již padli za oběť tomuto pokušení a opustili svá předsevzetí dosáhnout konečného vysvobození. Když ale Pán Sám pomůže, pak jsou všechny nástrahy Jeho milostí překonány a cesta je pak velice snadná.

To, že je člověk v přítomnosti žen a bohatství rozrušený, není samo o sobě udivující. Každá živá bytost je totiž už od pradávných časů, dalo by se říci od nepaměti, s těmito věcmi ve styku. Chce to svůj čas, nežli se člověk těchto nepřirozených sklonů zbaví. Avšak nasloucháním o slávě Pána můžeme postupně realizovat své původní postavení. Milostí Pána se nám dostane potřebné síly, abychom mohli čelit pokušením, a časem tak svou mysl též oprostíme od všech rušivých elementů.

1.2.18

Verš

naṣṭa-prāyeṣv abhadreṣu
nityaṁ bhāgavata-sevayā
bhagavaty uttama-śloke
bhaktir bhavati naiṣṭhikī

Synonyma

naṣṭa — zničeno; prāyeṣu — téměř do posledního; abhadreṣu — vše, co je nepříznivé; nityam — pravidelně; bhāgavata — Śrīmad-Bhāgavatam nebo čistý oddaný; sevayā — službou; bhagavati — Osobnosti Božství; uttama — transcendentální; śloke — modlitby; bhaktiḥ — láskyplná služba; bhavati — nastává; naiṣṭhikī — nezvratitelnáná.

Překlad

Pravidelnou návštěvou přednášek z Bhāgavatamu a službou čistým oddaným je vše nepříznivé v srdci takřka zničeno. Láskyplná služba Osobnosti Božství, Śrī Kṛṣṇovi, který je opěvován transcendentálními písněmi, se tak stane nezvratitelnou skutečností.

Význam

Zde je popsán lék umožňující očistit srdce od nepříznivých vlivů, které uznáváme za překážky na cestě k seberealizaci. Tímto lékem je sdružování se s Bhāgavaty. Existují dva druhy Bhāgavatů; kniha Bhāgavata a oddaný Bhāgavata. Oba jsou účinnými prostředky a mohou společně, nebo i jen jeden z nich samotný, odstranit všechny překážky. Bhāgavata oddaný je stejně důležitý jako je kniha Bhāgavata. Bhāgavata oddaný žije podle učení knihy Bhāgavata, která je naplněna informacemi o Osobnosti Božství a o Jeho čistých oddaných, dalších Bhāgavatech. Kniha Bhāgavata a osoba Bhāgavata jsou totožní.

Oddaný Bhāgavata je přímým zástupcem Bhagavāna, Osobnosti Božství. Podaří-li se nám tedy potěšit oddaného Bhāgavatu, pak můžeme získat veškerý prospěch z knihy Bhāgavata. Jak je možné, že pouhou službou oddanému Bhāgavatovi či knize Bhāgavata lze dosáhnout skutečné oddanosti, je nad naše světské chápání. Śrīla Nārada, který byl ve svém minulém životě synem služky, však tuto skutečnost potvrzuje. Když matka posluhovala světcům, možnost setkat se s nimi dostal i syn. A jelikož často pobýval v jejich společnosti a jedl také zbytky pokrmů, které po sobě zanechali, dostal syn služky možnost stát se proslaveným oddaným a velkou osobností Śrīlou Nāradadevem. Společnost Bhāgavatů činí hotové zázraky. Vliv společnosti Bhāgavatů je takový, že každý, kdo se s nimi sdružuje v pokoře a úctě, snadno nabyde transcendentálního poznání a upevní se v oddané službě Pánu. Čím větší pokroky člověk činí v oddané službě pod vedením Bhāgavatů, tím neochvějnější pak je v transcendentální láskyplné službě Pánovi. Musíme tedy poselství knihy Bhāgavata přijmout od oddaného Bhāgavaty. Společnou pomocí obou Bhāgavatů tak má nováček na cestě k oddanosti možnost dělat stále větší a větší pokroky.

1.2.19

Verš

tadā rajas-tamo-bhāvāḥ
kāma-lobhādayaś ca ye
ceta etair anāviddhaṁ
sthitaṁ sattve prasīdati

Synonyma

tadā — toho času; rajaḥ — v kvalitě vášně; tamaḥ — kvalita nevědomosti; bhāvāḥ — situace; kāma — chtíč a touha; lobha — žádostivost; ādayaḥ — ostatní; ca — a; ye — čímkoli jsou; cetaḥ — mysl; etaiḥ — těmito; anāviddham — aniž by byl ovlivněn; sthitam — upevněný; sattve — v kvalitě dobra; prasīdati — jsou naprosto uspokojeny.

Překlad

Jakmile je v srdci nezvratně zakotvena láskyplná služba, zmizí z něj vliv kvalit vášně a nevědomosti, jako je chtíč, touha a žádostivost. Oddaný se tak dostává do kvality dobra a je naprosto šťastný.

Význam

Ve svém normálním přirozeném postavení je živá bytost naprosto spokojená a duchovně blažená. Tento existenční stav se nazývá brahma-bhūta nebo ātmānandī, stav vnitřní spokojenosti. Být sám v sobě spokojen neznamená být nečinný hlupák. Netečný hlupák se nalézá v nevědomosti poblouzněného žití. V sobě spokojený ātmānandī je však transcendentální hmotné existenci. Takového stádia dokonalosti lze dosáhnout, je-li člověk nezvratně odhodlaný v oddané službě. Oddaná služba není žádná nečinnost. Je to ryze duchovní činnost duše.

Činnost duše je narušena ve styku s hmotou. V tomto chorobném stavu se pak navenek projevují jen nežádoucí činnosti v podobě chtíče, touhy, žádostivosti, netečnosti, pošetilosti a spánku. Vliv oddané služby je takový, že tyto plody vášně a nevědomosti dokonale odstraní. Oddaný se okamžitě ustálí v kvalitě dobra a učiní-li další pokroky, dosáhne úrovně Vāsudeva; úrovně čisté sattvy śuddha-sattva. Jedině śuddha-sattva umožňuje skutečně uzřít Kṛṣṇu tváří v tvář díky opravdové lásce k Pánu. V žádné jiné kvalitě to není možné.

Oddaný je nepřetržitě v kvalitě ryzího dobra a proto nikomu neubližuje. Neoddaný však i přes všechno své vzdělání přináší svému okolí nutně jen škodu. Oddaný není vášnivý nebo hloupý člověk. Lidé, kteří škodí svému okolí a kteří jsou hloupí a vášniví, nemohou být Pánovi oddaní, ani když se za oddané vydávají. Oddaný vlastní veškeré dobré vlastnosti Boha. Kvantitou se tyto kvalifikace samozřejmě liší, ale kvalitou jsou Pán a Jeho oddaný na stejné úrovni.

1.2.20

Verš

evaṁ prasanna-manaso
bhagavad-bhakti-yogataḥ
bhagavat-tattva-vijñānaṁ
mukta-saṅgasya jāyate

Synonyma

evam — takto; prasanna — povzbuzen; manasaḥ — mysli; bhagavat-bhakti — oddaná služba Pánu; yogataḥ — stykem s; bhagavat — týkající se Osobnosti Božství; tattva — poznání; vijñānam — vědecké; mukta — osvobozený; saṅgasya — společenství; jāyate — bude účinný.

Překlad

Člověk, který se nachází v kvalitě ryzího dobra a jehož mysl byla osvícena stykem s oddanou službou Pánu, obdrží pozitivní vědecké poznání Osobnosti Božství a těší se osvobození od veškeré hmotné společnosti.

Význam

V Bhagavad-gītě stojí, že mezi tisíci obyčejných lidí se najde pouze jeden, který má to štěstí a snaží se dosáhnout dokonalosti v životě (Bg. 7.3). Většinou jsou lidé ovládáni kvalitami vášně a nevědomosti, a proto jsou stále zaneprázdněni chtíčem, touhou, žádostivostí, nevědomostí a spánkem. Mezi množstvím těchto zvířat v lidské podobě se ojediněle najde člověk, který zná odpovědnost lidského života a snaží se proto následováním předepsaných povinností dovést svůj život k dokonalosti. Mezi tisíci těch, kteří takto s úspěchem dovršili lidské poslání, se sotva najde jeden, který zná Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇu vědecky. Bhagavad-gītā (18.55) v tomto smyslu také praví, že vědecké poznání Śrī Kṛṣṇy lze pochopit výhradně oddanou službou (bhakti-yoga).

V tomto verši se setkáváme s výrokem, který potvrzuje tutéž věc. Obyčejný člověk, ba ani ten, který dosáhl lidské dokonalosti, není s to poznat Osobnost Božství vědecky či úplně. Lidská dokonalost začíná tehdy, když člověk poznává skutečnost, že není hmotným stvořením, ale že jeho podstata je duchovní. Pochopí-li, že se hmotou nemá nic společného, přestane také dychtit po hmotných věcech a probouzí se k životu duchovní bytosti. Dosažení tohoto úspěchu závisí plně na tom, zda je člověk skutečně nad kvalitami vášně a nevědomosti, jinými slovy, má-li již kvalifikaci brāhmaṇy. Brāhmaṇa je symbolem sattva-guṇy, dobra. Ostatní, nacházející se v nižších kvalitách, jsou buď kṣatriyové, vaiśyové, śūdrové nebo ještě méně nežli śūdrové. Bráhmanské postavení se v lidském životě považuje za nejvyšší. Brāhmaṇa se vyznačuje dobrými vlastnostmi, a člověk se tedy nemůže stát oddaným, nemá-li alespoň tyto bráhmanské vlastnosti. Oddaný je brāhmaṇou již svým počínáním. Tím to však nekončí. Jak již bylo řečeno, je nutné, aby se brāhmaṇa stal vaiṣṇavou. Musí se stát ve všem opravdovým vaiṣṇavou, a tak skutečně dospět na transcendentální úroveň. Čistý vaiṣṇava je osvobozená duše a jeho postavení transcenduje postavení brāhmaṇy. Ve hmotném stádiu je i brāhmaṇa podmíněnou duší. Přestože realizuje Brahman, transcendenci, chybí mu vědecká znalost Nejvyššího Pána. Abychom pochopili Osobnost Božství — Kṛṣṇu — je proto nutné překonat tuto úroveň brāhmaṇy a dostat se na úroveň vasudeva. Věda o Osobnosti Božství je námětem postgraduálního studia členů duchovní řady. Pošetilí lidé, kteří mají jen slabé znalosti, Nejvyššího Pána nikdy nepochopí, protože interpretují Kṛṣṇu podle svých vlastních představ. Nikdo nemůže pochopit vědu o Osobnosti Božství, není-li oproštěn od nečistot hmotných kvalit, a to dokonce ani když se jedná o brāhmaṇu. Kvalifikovaný brāhmaṇa se musí napřed stát opravdovým vaiṣṇavou a teprve v tomto osvobozeném stavu, povzbuzen realizací, může poznat skutečnost o Osobnosti Božství.

1.2.21

Verš

bhidyate hṛdaya-granthiś
chidyante sarva-saṁśayāḥ
kṣīyante cāsya karmāṇi
dṛṣṭa evātmanīśvare

Synonyma

bhidyate — probodnutý; hṛdaya — srdce; granthiḥ — uzly; chidyante — přesekat na kusy; sarva — všechny; saṁśayāḥ — pochybnosti; kṣīyante — ukončeno; ca — a; asya — jeho; karmāṇi — řetěz plodonosných činností; dṛṣṭe — neboť uviděl; eva — jistě; ātmani — vlastnímu já; īśvare — vládnoucí.

Překlad

Tak je uzel v srdci přetnut a veškeré pochybnosti se rozplynou. Když poznáme vlastní já jako vládce, ukončí se tím řetěz plodonosných činností.

Význam

Dosáhnout vědeckého poznání Osobnosti Božství současně znamená být si vědom vlastního já. Ohledně totožnosti živé bytosti jako duchovního já existuje řada spekulací a pochybností. Materialista na existenci duchovního já nevěří. Empiričtí filozofové zase věří v neosobní podstatu ucelené duchovnosti, oproštěnou od individuality živé bytosti. Transcendentalisté naproti tomu tvrdí, že duše a Nadduše jsou dvě rozdílné totožnosti, které jsou kvalitativně stejné, ale kvantitou se od sebe liší. Existují i další teorie. Avšak veškeré spekulace okamžitě zmizí, jakmile člověk rozvojem bhakti-yogy realizuje Śrī Kṛṣṇu takového, jaký v pravdě je. Śrī Kṛṣṇa je jako slunce, zatímco materialistické spekulace o Absolutní Pravdě jsou jako ta nejtemnější půlnoc. Když v srdci vyjde slunce Kṛṣṇy, temnota materialistických spekulací o Absolutní Pravdě a o živých bytostech okamžitě zmizí. V přítomnosti slunce temnota nemůže setrvat a relativní pravdy, doposud zastřené hlubokou temnotou nevědomosti, se takto milostí Kṛṣṇy sídlícího v srdci všech jako Nadduše jasně projeví.

V Bhagavad-gītě (10.11) Pán praví, že když chce Svým čistým oddaným prokázat mimořádnou laskavost, Osobně odstraní hlubokou temnotu pochybností v jejich srdci světlem čistého poznání. Śrī Kṛṣṇa Osobně osvítí srdce oddaného poznáním, a proto oddaný, který Mu láskyplně slouží, nemůže zůstat v temnotě. Pozná vše o absolutních i relativních pravdách. Oddaný osvícený Osobností Božství má bezesporu dokonalé poznání. To nelze říci o těch, kteří o Absolutní Pravdě spekulují vlastní omezenou silou. Dokonalé poznání se nazývá paramparā a je to poznání deduktivní, přicházející od autority k pokornému posluchači, který se kvalifikoval službou a odevzdaností. Není možné mít k autoritě Nejvyššího vyzývavý postoj a současně Ho znát. Nejvyšší má svrchované právo nebýt poznán. Vyzývavý postoj nepatrné jiskry úplného celku, která je podrobená nadvládě iluzorní energie, se Ho ani nedotkne. Oddaní jsou pokorní a dostávají transcendentální poznání od Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy, který jej nejprve sdělil Brahmovi a skrze Brahmu pak jeho synům a učedníkům v posloupnosti. V této snaze napomáhá také Nadduše v nitru oddaných. Jedná se o dokonalý způsob získání transcendentálního poznání.

Vnitřní osvícenost dává oddanému možnost dokonale rozlišit ducha a hmotu, neboť Pán rozvázal uzel, který ducha a hmotu svazoval. Tento uzel se nazývá ahaṅkāra a jeho vliv nutí živou bytost k mylnému ztotožňování se s hmotou. Jakmile se tento uzel rozváže, všechny mraky pochybností okamžitě zmizí. Člověk pak uvidí svého pána a pohrouží se zcela do transcendentální láskyplné služby Pánu. Tím přeruší řetěz plodonosných činností. Živá bytost si vytváří v hmotné existenci vlastní řetěz plodonosné práce, a život za životem si užívá nebo trpí z jejích výsledků. Pohrouží-li se však do láskyplné služby Pánu, okamžitě se z řetězu karmy osvobodí. Její činnosti pak již nebudou přinášet žádné následky.

1.2.22

Verš

ato vai kavayo nityaṁ
bhaktiṁ paramayā mudā
vāsudeve bhagavati
kurvanty ātma-prasādanīm

Synonyma

ataḥ — proto; vai — jistě; kavayaḥ — všichni transcendentalisté; nityam — od nepaměti; bhaktim — služba Pánu; paramayā — nejvyšší; mudā — s velikým potěšením; vāsudeve — Śrī Kṛṣṇa; bhagavati — Osobnost Božství; kurvanti — prokazují; ātma — vlastní já; prasādanīm — to, co oživuje.

Překlad

Všichni transcendentalisté již od nepaměti oddaně slouží Pánu Kṛṣṇovi, Osobnosti Božství, s velikým potěšením, neboť takováto oddaná služba oživuje vlastní já.

Význam

Zde je zvláštní zmínka o tom, jak jedinečná je oddaná služba Osobnosti Božství, Pánu Śrī Kṛṣṇovi. Pán Śrī Kṛṣṇa je svayaṁ-rūpa, Osobnost Božství. Veškeré ostatní podoby Boha, počínaje Śrī Baladevem, Saṅkarṣaṇem, Aniruddhou, Pradyumnou a Nārāyaṇem, až po puruṣa-avatāry, guṇa-avatāry, līlā-avatāry, yuga-avatāry a mnoho tisíc jiných podob Osobnosti Božství, jsou úplnými a sounáležícími částmi Pána Śrī Kṛṣṇy. Živé bytosti jsou oddělenými celistvými částmi Osobnosti Božství. Pán Śrī Kṛṣṇa je původní podobou Boha a nejvyšším stupněm Transcendence. Z toho důvodu je Pán mnohem přitažlivější pro pokročilé transcendentalisty, kteří se zúčastňují Jeho věčných zábav. Kromě Śrī Kṛṣṇy a Baladeva není jiných podob Osobnosti Božství, s kterými lze navázat tak osobní intimní poměr, jaký můžeme nalézt v transcendentálních zábavách Pána ve Vrajabhūmi. Transcendentální zábavy Pána Śrī Kṛṣṇy nejsou novodobou záležitostí, jak se domnívají méně inteligentní osoby — Jeho zábavy jsou věčné, a projeví se v určité době— pouze jednou v Brahmově dni; stejně jako slunce, které vychází na východním horizontu každých čtyřiadvacet hodin.

1.2.23

Verš

sattvaṁ rajas tama iti prakṛter guṇās tair
yuktaḥ paraḥ puruṣa eka ihāsya dhatte
sthity-ādaye hari-viriñci-hareti saṁjñāḥ
śreyāṁsi tatra khalu sattva-tanor nṛṇāṁ syuḥ

Synonyma

sattvam — dobro; rajaḥ — vášeň; tamaḥ — temnota nevědomosti; iti — takto; prakṛteḥ — hmotné přírody; guṇāḥ — kvality; taiḥ — jimi; yuktaḥ — ve společnosti s; paraḥ — transcendentální; puruṣaḥ — osobnost; ekaḥ — jedna; iha asya — tohoto světa; dhatte — přijme; sthiti-ādaye — v záležitostech stvoření, udržení a zničení atd.; hari — Viṣṇu, Osobnost Božství; viriñci — Brahmā; hara — Śiva; iti — takto; saṁjñāḥ — rozličné rysy; śreyāṁsi — konečný prospěch; tatra — v čemž; khalu — samozřejmě; sattva — dobro; tanoḥ — podoba; nṛṇām — lidské bytosti; syuḥ — odvozeny.

Překlad

Śrī Kṛṣṇa, transcendentální Osobnost Božství, je nepřímo ve styku se třemi kvalitami hmotné přírody — s vášní, dobrem a nevědomostí a jen za účelem stvoření, udržování a zničení hmotného světa na Sebe bere tři kvalitativní podoby: Brahmy, Viṣṇua a Śivy. Z těchto tří mohou všechny živé bytosti získat nejvyšší prospěch od Viṣṇua, který je podobou kvality dobra.

Význam

Tento výrok potvrzuje skutečnost, že je nutné, jak jsme již dříve vysvětlili, abychom prostřednictvím Jeho úplných částí prokazovali Pánu Śrī Kṛṣṇovi službu. Pán Śrī Kṛṣṇa a Jeho dokonalé části jsou viṣṇu-tattva — Svrchované Osobnosti Božství. První Kṛṣṇovou expanzí je Baladeva. Z Baladeva se expanduje Saṅkarṣaṇa a ze Saṅkarṣaṇa Nārāyaṇa, z Nārāyaṇa druhý Saṅkarṣaṇa a z tohoto Saṅkarṣaṇa pak puruṣa-avatārové Viṣṇua. Viṣṇu, Božstvo zosobňující kvalitu dobra v hmotném světě, je puruṣa-avatārem známým pod jmény Kṣīrodakaśāyī Viṣṇu nebo Paramātmā. Brahmā je božstvem zosobňujícím rajas (vášeň) a Śiva zosobňuje nevědomost. To jsou vládci, kteří mají na starost tři kvality hmotného světa. Stvoření je umožněno Viṣṇuovou kvalitou dobra, a je-li nutné stvoření zničit, vykoná to Śiva a jeho tāṇḍava-nṛtya. Materialisté uctívají Brahmu, zatímco hlupáci uctívají Śivu. Čistí transcendentalisté však uctívají podobu dobra, Viṣṇua v Jeho rozličných podobách. Viṣṇu se zjevuje v miliónech a miliardách sounáležících a oddělených podob. Sounáležící podoby se nazývají Osobnosti Božství a oddělené podoby se nazývají živé bytosti neboli jīvy. Jīvy a Osobnosti Božství vlastní původní duchovní podobu. Jīvy někdy spadají pod vládu hmotné energie, zatímco podoby Viṣṇua nad touto energií nepřetržitě vládnou. Když se Viṣṇu, Osobnost Božství, v hmotném světě zjevuje, přichází vysvobodit podmíněné živé bytosti z nadvlády hmotné energie. Tyto živé bytosti přijdou do hmotného světa s úmyslem stát se samy pány a vládci, a tím pádem jsou zajaty třemi kvalitami přírody. Jsou nuceny měnit jednu hmotnou schránku za druhou a podrobovat se tak různým podmínkám uvěznění. Vězení hmotného světa stvořil Brahmā pod vedením Osobnosti Božství a na konci jedné kalpy ho Śiva celé zničí. Co se však týče udržování tohoto vězení, o to se stará Viṣṇu, stejně jako se o vězeňská zařízení stará přímo stát. Každý, kdo si přeje opustit vězení hmotné existence, které je naplněné strastmi opakovaného rození, smrti, stáří a nemoci, musí za účelem tohoto osvobození uspokojit Pána Viṣṇua. Pána Viṣṇua můžeme uctívat pouze oddanou službou. Když už někdo musí ve vězení zůstat, může se samozřejmě obrátit na různé polobohy, jako jsou Śiva, Brahmā, Indra či Varuṇa, aby mu zprostředkovali relativní výhody pro dočasné ulehčení trestu. Avšak žádný z těchto polobohů nemůže propustit uvězněnou živou bytost z jejího podmíněného života hmotné existence. To může jedině Viṣṇu. Konečný prospěch lze tedy získat od Viṣṇua, Osobnosti Božství.

1.2.24

Verš

pārthivād dāruṇo dhūmas
tasmād agnis trayīmayaḥ
tamasas tu rajas tasmāt
sattvaṁ yad brahma-darśanam

Synonyma

pārthivāt — z půdy; dāruṇaḥ — dříví; dhūmaḥ — kouř; tasmāt — od toho; agniḥ — oheň; trayī — védské oběti; mayaḥ — vyrobeno z; tamasaḥ — v kvalitě nevědomosti; tu — ale; rajaḥ — kvalita vášně; tasmāt — od toho; sattvam — kvalita dobra; yat — která; brahma — Absolutní Pravda; darśanam — realizace.

Překlad

Dřevo je přeměněná půda, kouř je však lepší než syrové dříví. Oheň je ještě lepší, neboť prostřednictvím ohně lze dosáhnout vyššího poznání (skrze védské oběti). Podobně je vášeň (rajas) lepší než nevědomost (tamas), ale dobro (sattva) je nejlepší, neboť skrze dobro můžeme dojít k realizaci Absolutní Pravdy.

Význam

Výše jsme se již zmínili o skutečnosti, že prostřednictvím oddané služby Osobnosti Božství lze dosáhnout vyproštění z podmíněného života hmotné existence. Zde je dále doložena skutečnost, že člověk, aby mohl být opravdu způsobilý k vykonávání oddané služby Pánu, musí nejprve dosáhnout postavení v kvalitě dobra (sattva). Dostaví-li se však na této vzestupné cestě potíže, pak je pro kohokoliv možné, dokonce i když se nachází v tamasu, dostat se na úroveň sattva-guṇy pod vedením zkušeného duchovního mistra. Upřímný kandidát se z tohoto důvodu musí obrátit na zkušeného duchovního mistra, který ho po vzestupné cestě povede. Zkušený a zplnomocněný duchovní mistr je schopen učedníka vést bez ohledu na výchozí životní postavení — ať už se nachází v tamasu, rajasu nebo v sattvě.

Je tedy velký omyl považovat uctívání jakékoliv kvality nebo podoby za stejně dobré a pokaždé očekávat stejný prospěch. Kromě Viṣṇua jsou veškeré oddělené podoby projeveny v rámci hmotné energie. Podoby jednající v podmínkách hmotné energie nemohou člověku pomoci dosáhnout kvality dobra. A pouze toto postavení umožňuje osvobození z hmotných pout.

Kvalita tamas vládne necivilizovanému životu nižších zvířat. Civilizovaný lidský život, plný vášnivého zaujetí pro různé druhy hmotného prospěchu, je ovládán raja-guṇou. Toto životní stádium přináší náznak realizace Absolutní Pravdy v jistých jemnějších projevech filozofie, umění a kultury s mravními zásadami. Kvalita sattva, která je ještě výš, však už skutečně pomáhá realizovat Absolutní Pravdu. To tedy znamená, že mezi různými druhy uctívání a také mezi výsledky, které udílejí jejich vládnoucí božstva Brahmā, Viṣṇu a Hara, je kvalitativní rozdíl.

1.2.25

Verš

bhejire munayo ’thāgre
bhagavantam adhokṣajam
sattvaṁ viśuddhaṁ kṣemāya
kalpante ye ’nu tān iha

Synonyma

bhejire — poskytovali službu; munayaḥ — mudrci; atha — takto; agre — v předešlých časech; bhagavantam — Osobnosti Božství; adhokṣajam — Transcendence; sattvam — bytí; viśuddham — nad třemi kvalitami přírody; kṣemāya — pro dosažení konečného prospěchu; kalpante — zaslouží si; ye — ti; anu — následují; tān — ti; iha — v tomto hmotném světě.

Překlad

V předešlých dobách všichni velcí mudrci sloužili Nejvyšší Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇovi, neboť On je nad třemi kvalitami hmotné přírody. Uctívali Ho, aby se vyprostili z hmotných podmínek a dosáhli konečného prospěchu. Každý, kdo tyto velké autority následuje, je též hoden vysvobození z hmotného světa.

Význam

Účelem náboženských činností není získat hmotný prospěch nebo pouhou schopnost rozlišit hmotu od ducha. Konečným cílem náboženství je vysvobodit se z pout hmoty a znovu dosáhnout života svobody v transcendentálním světě, kde Nejvyšší Osobou je Osobnost Božství. Zákony náboženství jsou tedy stanoveny přímo Osobností Božství. Kromě mahājanů, autorizovaných zplnomocněnců Pána, nikdo opravdové poslání a účel náboženství nezná. Všichni mahājanové, kterých je celkem dvanáct, také s transcendentální oddaností Pánu slouží. Pro vlastní dobro můžeme tyto mahājany následovat a nakonec tak docílíme nejvyššího prospěchu.

1.2.26

Verš

mumukṣavo ghora-rūpān
hitvā bhūta-patīn atha
nārāyaṇa-kalāḥ śāntā
bhajanti hy anasūyavaḥ

Synonyma

mumukṣavaḥ — osoby, které touží po osvobození; ghora — strašlivé, hrozné; rūpān — takové podoby; hitvā — zavrhují; bhūta-patīn — polobozi; atha — z tohoto důvodu; nārāyaṇa — Osobnost Božství; kalāḥ — úplné části; śāntāḥ — všeblažený; bhajanti — uctívají; hi — zajisté; anasūyavaḥ — nezávistivý.

Překlad

Ti, kteří vážně usilují o osvobození, jsou samozřejmě nezávistiví a respektují každého. Přesto však odmítají vzývat strašlivé a hrozné podoby polobohů. Uctívají pouze všeblažené podoby Pána Viṣṇua a podoby Jeho úplných částí.

Význam

Nejvyšší Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa jako původní osobnost všech kategorií Viṣṇuů se Sám expanduje do dvou kategorií: úplných sounáležících částí a oddělených částí. Oddělené součásti jsou povinny sloužit, zatímco úplné sounáležící části, viṣṇu-tattvy, jsou předmětem úcty a služby.

Všichni polobozi zplnomocnění Svrchovaným Pánem jsou však také oddělené části Pána a nepatří do kategorie viṣṇu-tattva. Ti, kteří do této kategorie patří, jsou stejně mocní jako původní Osobnost Božství. Jejich moc se projevuje různě s ohledem na čas a okolnosti. Oddělené části jsou také mocné, ale jen omezeně. Nejsou neomezeně mocné jako viṣṇu-tattva. Viṣṇu-tattvy, úplné části Nārāyaṇa neboli Osobnosti Božství, tedy nelze řadit do stejné kategorie s oddělenými součástmi. Ten, kdo tak činí, se dopouští přestupku a nazývá se pāṣaṇḍī, což znamená rouhač. V Kali-yuze je mnoho pomatených lidí, kteří se této zásadní chyby dopouštějí a obě kategorie nezákonně slučují.

Oddělené části zaujímají různá postavení s různými hmotnými silami. Polobohy jako Kāla-bhairava, Śmaśāna-bhairava, Śani, Mahākālī a Caṇḍikā uctívají většinou ti nejnižší z lidí v temnu nevědomosti. Jiné polobohy — Brahmu, Śivu, Sūryu, Gaṇeśe a podobná božstva — uctívají lidé v kvalitě vášně, které žene touha po hmotném požitku. Člověk, který se však nachází v kvalitě dobra (sattva-guṇa), uctívá výhradně viṣṇu-tattvy. Viṣṇu-tattvy mají různé podoby a jména, jako Nārāyaṇa, Dāmodara, Vāmana, Govinda či Adhokṣaja.

Kvalifikovaní brāhmaṇové uctívají viṣṇu-tattvu ve formě śālagrāma-śily, a někteří příslušníci vyšších kast — kṣatriyové a vaiśyové — rovněž uctívají především viṣṇu-tattvy.

Vysoce kvalifikovaný brāhmaṇa, pevně ustanovený v kvalitě dobra, nemá žádné námitky proti způsobům uctívání jiných lidí. Má patřičnou úctu k ostatním polobohům, ať už mají sebehroznější podobu (jako např. Kāla-bhairava a Mahākālī). Je si velmi dobře vědom skutečnosti, že tyto strašlivé podoby energií Nejvyššího Pána jsou nakonec také jen Pánovi služebníci, kteří mají určitou funkci. Sám však odmítá jak hrozné, tak i přitažlivé podoby polobohů uctívat. Soustřeďuje se na podoby Viṣṇua, protože jeho zásadním cílem je osvobození z hmotného podmínění. Polobozi včetně nejvyššího z nich, Brahmy, nejsou schopni dát osvobození nikomu. Hiraṇyakaśipu se podrobil velmi tvrdému pokání, aby docílil věčného života, ale Brahmā, kterého uctíval, mu tuto touhu nemohl splnit. Jedině Viṣṇu se tedy může nazývat mukti-pāda, a nikdo jiný. Jen On, Nejvyšší Osobnost Božství, může dát člověku osvobození, mukti. Vzhledem k tomu, že polobozi jsou v podstatě stejní jako ostatní živé bytosti v tomto hmotném světě, jsou po zničení hmotných struktur do posledního zničeni. Když ani sami sebe nemohou osvobodit, jak by potom toto požehnání mohli dopřát lidem, kteří je vzývají? Polobozi dopřávají svým oddaným pouze dočasné vymoženosti. Ne však věčný prospěch.

Jen z tohoto důvodu kandidáti na osvobození vědomě odmítají uctívat polobohy. Žádného z nich však nemají v neúctě.

1.2.27

Verš

rajas-tamaḥ-prakṛtayaḥ
sama-śīlā bhajanti vai
pitṛ-bhūta-prajeśādīn
śriyaiśvarya-prajepsavaḥ

Synonyma

rajaḥ — kvalita vášně; tamaḥ — kvalita nevědomosti; prakṛtayaḥ — tohoto smýšlení; sama-śīlāḥ — stejných kategorií; bhajanti — uctívají; vai — skutečně; pitṛ — předky; bhūta — jiné živé bytosti; prajeśa-ādīn — vládci vesmírného zřízení; śriyā — obohacení; aiśvarya — bohatství a moc; prajā — potomstvo; īpsavaḥ — s takovou touhou.

Překlad

Ti, kteří jsou v kvalitě vášně a nevědomosti, uctívají předky, jiné živé bytosti a polobohy mající na starost vesmírné řízení. Tyto lidi vede chtíč po hmotném prospěchu v podobě žen, bohatství, moci a potomstva.

Význam

Je-li člověk skutečně odhodlán navrátit se zpět k Bohu, pak není vůbec nutné, aby uctíval jakéhokoli poloboha. Jasně to potvrzuje Bhagavad-gītā (7.20, 23), kde se říká, že lidé, kteří šílí po hmotném požitku, uctívají polobohy pro dočasné věci, jimž holduje jen člověk chabého poznání. Nikdo by neměl toužit po nepřiměřeném prohlubování hmotného požitku. Hmotného požitku má být jenom tolik, kolik je ho potřeba k udržování minimální životní úrovně. Ani více, ani méně. Hledat nadměrné množství hmotného požitku znamená vázat se čím dál víc k utrpení v hmotném světě. Větší bohatství, více žen a iluze lepší společnosti — to jsou žádosti materialisticky založeného člověka. Tento člověk neví nic o skutečném prospěchu, který přináší uctívání Viṣṇua. Uctíváním Viṣṇua lze dosáhnout obrovského prospěchu v tomto životě i v životě příštím. Pošetilí lidé však na tuto skutečnost úplně zapomínají a věnují se uctívání různých polobohů, od kterých si slibují více bohatství, více žen a více potomstva. Cílem života však má být konec utrpení a ne jeho růst.

Pro dosažení hmotného požitku není vůbec nutné uctívat polobohy. Vždyť polobozi jsou jen dalšími služebníky Pána. Jejich povinností je dodávat vše potřebné k životu: vodu, světlo, vzduch atd. Člověk má těžce pracovat a plody své práce má uctívat Svrchovaného Pána. To má být jeho životním heslem. Pozorné vykonávání předepsaných povinností a služba s důvěrou v Pána člověku zaručují, že se postupně bude moci navrátit zpět k Bohu.

Když byl Śrī Kṛṣṇa Osobně přítomen ve Vrajadhāmu, zastavil uctívání poloboha Indry a doporučil obyvatelům Vraji uctívat Boha prací a pěstovat víru v Něj. Uctívání všemožných polobohů pro dosažení hmotných statků je vlastně náboženskou zvráceností. Tento druh religiozity byl již na samém počátku Bhāgavatamu zavržen jako kaitava-dharma. Existuje jen jedno náboženství, které mají lidé na celém světě následovat, a to je Bhāgavata-dharma neboli náboženství, které učí uctívání Nejvyšší Osobnosti Božství a nikoho jiného.

1.2.28-29

Verš

vāsudeva-parā vedā
vāsudeva-parā makhāḥ
vāsudeva-parā yogā
vāsudeva-parāḥ kriyāḥ

vāsudeva-paraṁ jñānaṁ
vāsudeva-paraṁ tapaḥ
vāsudeva-paro dharmo
vāsudeva-parā gatiḥ

Synonyma

vāsudeva — Osobnost Božství; parāḥ — konečný cíl; vedāḥ — zjevená písma; vāsudeva — Osobnost Božství; parāḥ — pro uctívání; makhāḥ — oběti; vāsudeva — Osobnost Božství; parāḥ — prostředky dosažení; yogāḥ — mystické sounáležitosti; vāsudeva — Osobnost Božství; parāḥ — pod Jeho vládou; kriyāḥ — plodonosné činnosti; vāsudeva — Osobnost Božství; param — nejvyšší; jñānam — poznání; vāsudeva — Osobnost Božství; param — nejlepší; tapaḥ — askeze; vāsudeva — Osobnost Božství; paraḥ — vyšší kvalita; dharmaḥ — náboženství; vāsudeva — Osobnost Božství; parāḥ — konečný; gatiḥ — cíl života.

Překlad

Konečným námětem zjevených písem je Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství. Účelem vykonávání obětí je potěšit Ho a yoga je prostředkem jak Ho realizovat. On nakonec udílí odměnu za všechny plodonosné činnosti. Je nejvyšším poznáním a poznat Ho je cílem veškerého přísného odříkání. Náboženství (dharma) znamená s láskou Mu sloužit. On je smyslem života.

Význam

Tyto dvě śloky potvrzují, že jedině Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, je hoden uctívání. Je to základní téma všech védských písem — jak můžeme obnovit svůj vztah s Ním a znovu nalézt svoji ztracenou láskyplnou službu Jemu. Taková je podstata Ved. Pán to potvrzuje osobně v Bhagavad-gītě: konečným účelem Ved je poznat Ho. Všechna zjevená písma jsou dána Nejvyšším Pánem, který se zjevil v těle Śrīly Vyāsadeva, aby připomněl pokleslým duším, podmíněným hmotnou přírodou, Śrī Kṛṣṇu, Osobnost Božství. Žádný polobůh nemůže osvobodit z hmotného otroctví. To je závěr všech védských písem. A impersonalisté o Osobnosti Božství nevědí. Snižují všemocnost Svrchovaného Pána tím, že Ho řadí na úroveň obyčejných živých bytostí. S tímto neosobním přístupem je čekají při osvobození z hmotného otroctví velké potíže — až po mnoha mnoha životech rozvíjení transcendentálního poznání mohou dojít k tomu, že se Pánu odevzdají.

Někdo může namítat, že védské činnosti se přece zakládají na obětních obřadech. To je pravda. Ale cílem všech těchto obětí je realizace pravdy o Vāsudevovi. Yajña (oběť) je další jméno Vāsudeva a Bhagavad-gītā jasně říká, že všechny oběti a všechny činnosti mají uspokojit Yajñu neboli Viṣṇua, Osobnost Božství. K tomu jsou určeny i všechny systémy yogy. Yoga znamená dostat se do styku se Svrchovaným Pánem. Patří sem samozřejmě také různé tělesné cviky, jako je āsana, dhyāna, prāṇāyāma a meditace, ale ty mají jen pomáhat soustředit se na lokalizovaný aspekt Vāsudeva, na Paramātmu. Realizace Paramātmy je částečnou realizací Vāsudeva; konečným cílem je však realizovat Vāsudeva plně. Většina yogīnů má tu smůlu, že je okouzlí mystické síly, které svými tělesnými cviky nabyli, a jejich duchovní pokrok se zastaví. Tito neúspěšní yogīni pak dostávají možnost dokončit realizaci Vāsudeva v příštím životě tím, že se narodí v rodinách dobrých a vzdělaných brāhmaṇů nebo v rodinách bohatých obchodníků. Když tito štěstím obdaření brāhmaṇové a synové bohatých otců svoji možnost náležitě využijí, snadno Vāsudeva realizují prostřednictvím dobré společnosti, kterou najdou u svatých osob. Naneštěstí však většinou znovu upadají do zajetí bohatství a slávy a na smysl života prakticky zapomínají.

Stejná věc platí pro rozvoj poznání. Podle Bhagavad-gīty má rozvoj poznání osmnáct bodů — člověk je postupně stále pokornější, ztrácí svoji pýchu, je nenásilný, snášenlivý, prostý, oddaný velkému duchovnímu mistrovi a dokáže se ovládat. Zbavuje se připoutanosti k rodinnému krbu a uvědomuje si strádání, která přinášejí smrt, rození, stáří a nemoc. A veškerý rozvoj poznání vrcholí oddanou službou Osobnosti Božství, Vāsudevovi. Vāsudeva je tedy konečný cíl rozvoje všech odvětví vědy. Skutečné poznání je to, které přivede člověka k setkání se s Vāsudevem na transcendentální úrovni. Hmotné poznání všeho druhu zavrhuje Bhagavad-gītā slovem ajñāna — to, co žádné skutečné poznání není. Cílem hmotného poznání je v podstatě uspokojit smysly, což znamená prodlužovat trvání hmotné existence a s ní spojeného utrpení trojího druhu. Prodlužování strastiplného života v hmotné existenci je tedy nevědomost. Ale pokud totéž hmotné poznání vede k duchovnímu chápání, pak pomáhá hmotný život ukončit a začít život v duchovní existenci na úrovni Vāsudeva.

Totéž můžeme říci o odříkání všeho druhu. Tapasya znamená dobrovolně přijmout tělesnou bolest za účelem dosažení vyššího životního cíle. Rāvaṇa a Hiraṇyakaśipu podstoupili krutá tělesná mučení, aby dosáhli svého cíle pro uspokojení smyslů. Někteří moderní politikové rovněž používají různého tělesného sebetrýznění, aby dosáhli jistých politických cílů. To však není skutečná tapasya. Dobrovolné tělesné nepohodlí má člověk přijímat proto, aby poznal Vāsudeva. To je pravé odříkání. Všechny ostatní podoby odříkání patří do kvalit vášně a nevědomosti. A vášeň ani nevědomost nemohou ukončit životní strádání. Jedině kvalita dobra může zmírnit trojí utrpení života. Vasudeva a Devakī, takzvaný otec a matka Kṛṣṇy, podstoupili pokání, aby získali Vāsudeva za svého syna. Pán Śrī Kṛṣṇa je otec všech živých bytostí (Bg. 14.4). Je původní živou bytostí mezi všemi ostatními živými bytostmi. Je původní věčný uživatel všech ostatních uživatelů. Nikdo tedy ve skutečnosti nemůže být Jeho otcem, jak si někdy nevědomí lidé myslí. Pán Śrī Kṛṣṇa však svolil stát se synem Vasudeva a Devakī, když Ho potěšilo jejich přísné odříkání. Pokud se tedy má nějaké odříkání vykonávat, musí to být jedině s cílem dosáhnout konečného poznání, Vāsudeva.

Vāsudeva je původní Osobnost Božství, Pán Śrī Kṛṣṇa. Jak jsme již vysvětlili dříve, původní Osobnost Božství se expanduje do nespočetně mnoha podob. To umožňují různé energie Pána, které jsou také mnohočetné. Jeho vnitřní energie jsou vyšší, a vnější energie jsou nižší kvality. Bhagavad-gītā (7.4-6) je popisuje jako parā a aparā prakṛti. Když se Pán expanduje prostřednictvím vnitřních energií, vznikají vyšší podoby Pána, a prostřednictvím vnějších energií vznikají nižší podoby. Živé bytosti jsou také Jeho expanze. Jsou-li expandované Jeho vnitřní silou, jsou to věčně osvobozené duše, a expanze ve styku s hmotnými energiemi jsou věčně podmíněné duše. Veškerý rozvoj poznání, všechno odříkání, všechny oběti a všechny činnosti tedy mají mít za cíl změnu kvality vlivu, který na nás působí. V současné době nám všem vládne vnější energie Pána a my se musíme snažit rozvíjet duchovní energii, abychom kvalitu tohoto vlivu změnili. V Bhagavad-gītě se říká, že mahātmové neboli ti, kteří jsou tak velkodušní, že svou mysl zaměstnávají ve službě Pánu Kṛṣṇovi, jsou pod vlivem Jeho vnitřní síly a tím pádem neustále a bez odchýlení Pánu slouží. To má být životní cíl. A to je závěr všech védských písem. Nikdo se nemá starat o plodonosnou práci nebo o suchou spekulaci ve věcech transcendentálního poznání. Každý se má ihned zaměstnat v transcendentální službě Pánu. Stejně tak nemá člověk uctívat různé polobohy, kteří slouží jako ruce Pána pro stvoření, udržování a zničení hmotného světa. Bezpočet mocných polobohů dohlíží na vnější řízení hmotného světa, a ti všichni jsou pomocné ruce Pána Vāsudeva. I Śiva a Brahmā patří k těmto polobohům. Pán Viṣṇu, Vāsudeva, má však vždy transcendentální postavení. Přestože přijímá kvalitu dobra v hmotném světě, je transcendentální všem hmotným kvalitám. Pro objasnění uvedeme následující příklad: Ve vězení jsou vězni a správci věznice, a ti všichni jsou vázáni zákony krále. Ale krále samotného zákony věznice neváží, ani tehdy, když čas od času věznici navštíví. Král je vždy transcendentální zákonům vězení a stejně tak Pán je vždy transcendentální zákonům hmotného světa.

1.2.30

Verš

sa evedaṁ sasarjāgre
bhagavān ātma-māyayā
sad-asad-rūpayā cāsau
guṇamayāguṇo vibhuḥ

Synonyma

saḥ — to; eva — jistě; idam — toto; sasarja — stvořil; agre — předtím; bhagavān — Osobnost Božství; ātma-māyayā — Svojí osobní silou; sat — příčina; asat — důsledek; rūpayā — podobami; ca — a; asau — tentýž Pán; guṇa-maya — v kvalitách hmotné přírody; aguṇaḥ — transcendentální; vibhuḥ — Absolutní.

Překlad

Na počátku hmotného stvoření stvořil tento Vāsudeva, Absolutní Osobnost Božství, Svojí osobní vnitřní silou energie příčiny a důsledku. Sám však zůstal ve Svém transcendentálním postavení.

Význam

[NEED TO PASTE FOOTNOTE!]

Postavení Pána je vždy transcendentální, neboť energie příčiny a důsledku, které jsou zapotřebí k tvoření hmotného světa, jsou také Jeho stvořením. Vlastnosti hmotných kvalit proto na Pána nepůsobí. Jeho existence, podoba, činnosti a sounáležitosti — to vše existovalo už před hmotným stvořením.*On je naprosto duchovní a nemá nic společného s vlastnostmi hmotného světa, které se kvalitou od duchovních vlastností Pána liší.

* Śrīpāda Śaṅkarācārya, vůdce māyāvādské školy, toto transcendentální postavení Pána Kṛṣṇy přijímá ve svém komentáři k Bhagavad-gītě.

1.2.31

Verš

tayā vilasiteṣv eṣu
guṇeṣu guṇavān iva
antaḥ-praviṣṭa ābhāti
vijñānena vijṛmbhitaḥ

Synonyma

tayā — jimi; vilasiteṣu — i když ve funkci; eṣu — v těchto; guṇeṣu — kvalitách hmotné přírody; guṇavān — ovlivněný kvalitami; iva — jako kdyby; antaḥ — uvnitř; praviṣṭaḥ — vstoupil do; ābhāti — zdá se být; vijñānena — transcendentálním vědomím; vijṛmbhitaḥ — plně osvícený.

Překlad

Po stvoření hmotné podstaty se Pán (Vāsudeva) expanduje a vstupuje do ní. Ale přestože se nachází v oblasti kvalit přírody a zdánlivě vypadá jako jedna ze stvořených bytostí, je vždy plně osvícený ve Svém transcendentálním postavení.

Význam

Živé bytosti jsou oddělené části Pána. Ty z nich, které se nehodí k pobytu v duchovním království, jsou jako podmíněné živé bytosti rozsety po hmotném světě, aby plnou měrou užívaly hmoty. Pán je jednou ze Svých úplných částí zvanou Paramātmā doprovází jako jejich věčný přítel, průvodce a svědek všech jejich činností. Zatímco živé bytosti užívají hmotných podmínek, Pán si ponechává Své transcendentální postavení, v němž Ho hmotné ovzduší neovlivňuje. Ve védských písmech (śruti) se říká, že jsou dva ptáci na jednom stromě.* Jeden z nich jí ovoce stromu a druhý se na něho dívá. Svědkem je Pán a tím, který jí, je živá bytost. Pták zobající do ovoce zapomněl svoji skutečnou totožnost a zcela se ponořil do plodonosného jednání v hmotných podmínkách, ale Pán (Paramātmā) je neustále plný transcendentálního poznání. To je rozdíl mezi Nadduší a podmíněnou duší. Podmíněnou duši neboli živou bytost ovládají zákony hmotné přírody, zatímco Paramātmā, Nadduše, hmotné energii vládne.

* dvā suparṇā sayujā sakhāyā samānaṁ vṛkṣaṁ pariṣasvajāte
tayor anyaḥ pippalaṁ svādv atty anaśnann anyo 'bhicākaśīti
(Muṇḍaka Upaniṣad 3.1.1)

1.2.32

Verš

yathā hy avahito vahnir
dāruṣv ekaḥ sva-yoniṣu
nāneva bhāti viśvātmā
bhūteṣu ca tathā pumān

Synonyma

yathā — tolik; hi — přesně jako; avahitaḥ — prostoupený; vahniḥ — oheň; dāruṣu — ve dřevě; ekaḥ — jeden; sva-yoniṣu — zdroj zjeveného; nānā iva — jako různé bytosti; bhāti — osvětluje; viśva-ātmā — Pán jako Paramātmā; bhūteṣu — v živých bytostech; ca — a; tathā — stejně tak; pumān — Absolutní Osoba.

Překlad

Pán jako Nadduše prostupuje vším, stejně jako dřevo je prostoupené ohněm. Proto se zdá, že je mnoha druhů, přestože je absolutní a jediný.

Význam

Pán Vāsudeva, Nejvyšší Osobnost Božství, se expanduje jednou ze Svých úplných částí do celého hmotného světa. Jeho existenci můžeme zaznamenat i v energii atomu. Hmota, antihmota, proton, neutron atd. — to vše jsou účinky Pánovy podoby Paramātmā. Stejně jako se oheň může projevit ze dřeva nebo máslo může být stlučeno z mléka, přítomnost Pána v podobě Paramātmy můžeme pocítit metodou autorizovaného poslouchání a přednášení transcendentálních témat, kterými se zvláště zaobírají védská písma jako jsou Upaniṣady a Vedānta. Śrīmad-Bhāgavatam je autorizovaným výkladem těchto védských písem. Pána lze realizovat přijetím transcendentálního poselství prostřednictvím sluchu. To je jediný způsob, jak poznat transcendentální skutečnost. Stejně jako oheň ve dřevě vznítí jiný oheň, božské vědomí člověka vznítí jiná božská milost. Jeho Božská Milost duchovní mistr zapaluje ve dřevě živých bytostí duchovní oheň tím, že do vnímavého ucha vloží náležité transcendentální poselství. Aby živá bytost postupně realizovala božskou existenci, musí přistoupit k pravému duchovnímu mistrovi a vnímavě naslouchat. Jen v tom spočívá rozdíl mezi lidmi a zvířaty. Lidská bytost může náležitě poslouchat, zatímco zvíře nemůže.

1.2.33

Verš

asau guṇamayair bhāvair
bhūta-sūkṣmendriyātmabhiḥ
sva-nirmiteṣu nirviṣṭo
bhuṅkte bhūteṣu tad-guṇān

Synonyma

asau — ta Paramātmā; guṇa-mayaiḥ — ovlivněný kvalitami přírody; bhāvaiḥ — přirozeně; bhūta — stvořený; sūkṣma — jemný; indriya — smysly; ātmabhiḥ — živými bytostmi; sva-nirmiteṣu — v Jeho vlastním stvoření; nirviṣṭaḥ — vstupující; bhuṅkte — způsobuje, aby si užívaly; bhūteṣu — v živých bytostech; tat-guṇān — tyto kvality přírody.

Překlad

Nadduše vstupuje do těl stvořených bytostí, ovlivněných kvalitami hmotné přírody, a způsobuje, že si prostřednictvím jemnohmotné mysli užívají účinky těchto kvalit.

Význam

Existuje 8 400 000 druhů živých bytostí, počínaje nejvyšší intelektuální bytostí Brahmou a konče nepatrným mravencem. Všechny užívají hmotného světa v souladu s touhami své jemnohmotné mysli a hrubohmotného těla. Hrubohmotné tělo se utváří podle stavu jemnohmotné mysli a je stvořené podle tužeb živé bytosti. Pán jako Paramātmā pomáhá živé bytosti k hmotnému štěstí, neboť sama živá bytost si své touhy nikdy nemůže splnit. Říká se, že člověk míní a Bůh mění. Když se na to ovšem podíváme z jiného pohledu, živé bytosti jsou nedílné části Pána a jsou tudíž s Pánem sjednocené. V Bhagavad-gītě Pán Śrī Kṛṣṇa prohlašuje živé bytosti ve všech možných tělech za Své syny. Utrpení a radost synů je nepřímo utrpením a radostí otce. Přímo se však jejich utrpení či radost otce nijak nedotýká. Pán je tak laskavý, že neustále zůstává s živou bytostí jako Paramātmā a snaží se ji přivést ke skutečnému štěstí.

1.2.34

Verš

bhāvayaty eṣa sattvena
lokān vai loka-bhāvanaḥ
līlāvatārānurato
deva-tiryaṅ-narādiṣu

Synonyma

bhāvayati — udržuje; eṣaḥ — všechny tyto; sattvena — v kvalitě dobra; lokān — po celém vesmíru; vai — obecně; loka-bhāvanaḥ — pán všech vesmírů; līlā — zábavy; avatāra — inkarnace; anurataḥ — přijímá role; deva — polobozi; tiryak — nižší zvířata; nara-ādiṣu — v lidské společnosti.

Překlad

Takto Pán vesmírů udržuje veškeré planety obydlené polobohy, lidmi a nižšími zvířaty. Bere na Sebe role inkarnací a věnuje se zábavám, jimiž zve ty, kteří jsou v kvalitě čistého dobra, aby se k Němu vrátili.

Význam

Existuje nespočetně mnoho hmotných vesmírů a v každém z nich je nekonečné množství planet, které jsou osídleny různými druhy živých bytostí v různých přírodních kvalitách. Śrī Viṣṇu se zjevuje v každém vesmíru a v každém jednotlivém druhu žijících společenství. Své transcendentální zábavy projevuje mezi živými bytostmi, aby v nich vyvolal touhu vrátit se zpět k Bohu. Pán nikdy neztrácí Své původní transcendentální postavení. Projevuje se však ve zdánlivě rozličných podobách, podle času, podmínek a dané společnosti.

Někdy sestupuje Sám a někdy zplnomocňuje vybrané živé bytosti, aby jednaly Jeho jménem. V každém případě je však smysl Jeho příchodů tentýž — Pán chce, aby se trpící živé bytosti vrátily zpátky domů, zpátky k Bohu. Štěstí, po kterém živé bytosti dychtí, nelze nalézt v žádném koutě nedozírných vesmírů a nesčetných hmotných planet. Věčné štěstí, které živá bytost hledá, lze nalézt v Božím království. Zapomnětlivé živé bytosti, očarované hmotnými kvalitami, však o království Božím nic nevědí. Pán proto přichází, aby buď Osobně jako inkarnace nebo prostřednictvím Svého zplnomocněného představitele, milovaného Božího syna, šířil poselství Božího království. Tyto inkarnace nebo Boží synové však nehlásají návrat k Bohu jen v lidské společnosti, činí tak všude, ve všech společenstvích, mezi polobohy i mezi jinými tvory nežli jsou lidé.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k druhé kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Božská podstata a Boží služba”.

KAPITOLA TŘETÍ

Kṛṣṇa je zdroj všech inkarnací

1.3.1

Verš

sūta uvāca
jagṛhe pauruṣaṁ rūpaṁ
bhagavān mahad-ādibhiḥ
sambhūtaṁ ṣoḍaśa-kalam
ādau loka-sisṛkṣayā

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta řekl; jagṛhe — přijal; pauruṣam — úplná část jako puruṣa inkarnace; rūpam — podoba; bhagavān — Osobnost Božství; mahat-ādibhiḥ — se složkami hmotného světa; sambhūtam — a tak vzniklo stvoření; ṣoḍaśa-kalam — šestnáct původních prvků; ādau — na začátku; loka — vesmíry; sisṛkṣayā — za účelem tvoření.

Překlad

Sūta řekl: Na počátku stvoření se Pán nejdříve expandoval do vesmírné podoby inkarnace puruṣi a projevil všechny složky hmotného stvoření. První ze všeho tedy bylo stvoření šestnácti prvků hmotné činnosti. Jeho účelem bylo stvořit hmotný vesmír.

Význam

Bhagavad-gītā praví, že Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa udržuje hmotné vesmíry rozšířením Svých dokonalých expanzí. Podoba puruṣi tuto skutečnost potvrzuje. Prvotní Osobnost Božství Vāsudeva, Pán Śrī Kṛṣṇa, proslulý syn krále Vasudeva či krále Nandy, má v plné míře všechno bohatství, moc, slávu, krásu, poznání a odříkání. Část Jeho bohatství se projevuje jako neosobní Brahman, další část pak jako Paramātmā. Podoba puruṣi téže Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy, o které je zde zmínka, je původním projevem Pána jako Paramātmā. V hmotném stvoření existují tři druhy puruṣů. Tato podoba, zvaná Kāraṇodakaśāyī Viṣṇu, je první z nich. Další dvě podoby jsou Garbhodakaśāyī Viṣṇu a Kṣīrodakaśāyī Viṣṇu, o kterých se též zmíníme. Nesčetné vesmíry vycházejí z pórů tohoto Kāraṇodakaśāyī Viṣṇua. Do každého vesmíru pak Pán vstupuje ve Své podobě Garbhodakaśāyī Viṣṇua.

V Bhagavad-gītě také stojí, že hmotný svět je v daném časovém rozpětí stvořen a poté opět zničen. Stvoření a zničení je vykonáno svrchovanou vůlí v zájmu podmíněných duší, živých bytostí nitya-baddha. Nitya-baddha, věčně podmíněné duše, mají také svůj pojem individuality, ahaṅkāra, který jim diktuje smyslový požitek. Pro ten však nejsou ve své podstatě uzpůsobeny. Pán je jediný, kdo může mít požitek. Všichni ostatní jsou stvořeni pro Jeho požitek. Živé bytosti jsou ve svém požitku podřízené. Věčně podmíněné duše, které na toto své neměnné postavení zapomínají, však na požitku velmi silně lpí. Hmotný svět dává podmíněným duším příležitost k hmotnému požitku. Současně je jim také dána možnost znovu si uvědomit, jaké je jejich skutečné postavení. Živé bytosti, kterým se dostalo toho štěstí, že po mnoha a mnoha zrozeních v hmotném světě dokáží rozpoznat pravdu a odevzdat se lotosovým nohám Pána Vāsudeva, se mohou připojit k duším věčně osvobozeným a mohou tak vstoupit do království Božího. Tyto šťastné živé bytosti se pak nemusí vracet zpět do znovu stvořeného hmotného světa. Ale ty, které nedokáží tuto základní pravdu rozpoznat, pohltí znovu po zničení hmotného výtvoru mahat-tattva. Jakmile nastane čas nového stvoření, mahat-tattva je opět uvolněna. Mahat-tattva obsahuje všechny složky potřebné k hmotnému stvoření včetně podmíněných duší. Dělí se v zásadě na šestnáct složek — pět hrubohmotných prvků a jedenáct nástrojů činnosti, tedy smyslů. Je jako mrak na čisté obloze. V duchovním nebi je všude rozprostřena zář Brahmanu a celý systém duchovního světa září tímto duchovním světlem. Mahat-tattva se nachází v určitém koutu nedozírného a nekonečného duchovního nebe, a části, která je tak mahat-tattvou pokryta, se potom říká hmotné nebe. Tato část duchovního nebe zvaná mahat-tattva zabírá jen jeho nepatrný zlomek. Je naplněna nesčetnými vesmíry, které všechny vytváří Kāraṇodakaśāyī Viṣṇu, známý též jako Mahā-Viṣṇu. Mahā-Viṣṇu pak celé hmotné nebe oplodňuje Svým pohledem.

1.3.2

Verš

yasyāmbhasi śayānasya
yoga-nidrāṁ vitanvataḥ
nābhi-hradāmbujād āsīd
brahmā viśva-sṛjāṁ patiḥ

Synonyma

yasya — jejichž; ambhasi — ve vodě; śayānasya — ležící; yoga-nidrām — spící v meditaci; vitanvataḥ — vytvořil se; nābhi — pupek; hrada — z jezera; ambujāt — z lotosu; āsīt — se projevil; brahmā — praotec všech živých bytostí; viśva — vesmír; sṛjām — strůjci; patiḥ — pán.

Překlad

Expanze puruṣi ulehá do vody vesmíru a z jezera v pupku Jeho těla vyrůstá stonek lotosu. Z lotosového květu na konci stonku se pak rodí Brahmā, hlavní strůjce vesmíru.

Význam

Kāraṇodakaśāyī Viṣṇu je první puruṣa. Z Jeho pórů vznikly nespočetné vesmíry, do nichž vniká puruṣa v podobě Garbhodakaśāyī Viṣṇua. Garbhodakaśāyī Viṣṇu leží na vodě pocházející z Jeho vlastního těla, která zaplňuje vesmír do poloviny. Z Jeho pupku vzklíčil stonek lotosového květu, na kterém se zrodil Brahmā. Brahmā je otcem všech živých bytostí. Je hlavním strůjcem mezi všemi polobohy, kteří jsou zodpovědni za dokonalé uspořádání a chod vesmírného pořádku. Ve stonku lotosu se nachází čtrnáct planetárních systémů, přičemž pozemské planety jsou umístěny uprostřed. Nad nimi jsou vyšší planetární systémy, z nichž nejvyšší se nazývá Brahmaloka nebo také Satyaloka. Směrem dolů od zemského planetárního systému se nachází sedm nižších planetárních systémů, které jsou příbytkem asurů a podobných materialisticky založených živých bytostí.

Z Garbhodakaśāyī Viṣṇua pochází expanze zvaná Kṣīrodakaśāyī Viṣṇu — kolektivní Paramātmā všech živých stvoření. Jeho jméno je též Hari. Skrze Něj se manifestují všechny inkarnace v tomto vesmíru.

Shrneme-li tedy, znamená to, že puruṣa-avatāra se projevuje ve třech aspektech. Kāraṇodakaśāyī Viṣṇu, stvořitel souhrnu všech hmotných složek mahat-tattvy, je prvním aspektem. Garbhodakaśāyī Viṣṇu, který vstupuje do každého jednotlivého vesmíru, je druhým a Kṣīrodakaśāyī Viṣṇu neboli Paramātmā všeho hmotného, organického i anorganického, třetím aspektem. Znalec těchto úplných aspektů Osobnosti Božství bezesporu správně pochopil Boha a tím se osvobodil z hmotných podmínek rození, smrti, stáří a nemoci, jak také potvrzuje Bhagavad-gītā.

Tato śloka shrnuje vše, co se týká Mahā-Viṣṇua. Mahā-Viṣṇu ze Své vlastní vůle ulehá na určitém místě v duchovním nebi do oceánu kāraṇa, odkud pohlédne na Svou hmotnou přírodu a tím okamžitě vzniká mahat-tattva. Takto elektrifikována silou Pána tvoří hmotná příroda vzápětí nedozírné množství vesmírů, stejně jako ovocný strom se v příslušné době ozdobí nesčetnými zralými plody. Pěstitel zasadí semeno a časem se projeví strom s mnoha plody. Nic totiž nemůže být bez příčiny. Proto se oceán Kāraṇa také jmenuje Oceán příčin. Kāraṇa znamená “příčina”. Nemusíme unáhleně přijímat ateistickou teorii o stvoření. Smýšlení ateistů je popsáno v Bhagavad-gītě. Ateista nevěří, že existuje nějaký Stvořitel. Přesto není schopen formulovat vyhovující teorii, která by vysvětlovala stvoření. Hmotná příroda není sama od sebe schopna stvořit nic bez pomoci energie puruṣi. Žena, prakṛti, také nemůže zplodit dítě bez toho, aby se spojila s puruṣou, tedy s mužem. Puruṣa oplodňuje a prakṛti posléze plodí. Nelze očekávat, že bychom podojili mléko z kožených měchů pod krkem kozy, třebaže se podobají vemenům. Stejně tak nelze očekávat od hmotných složek samotných jakoukoli tvořivou sílu. Je proto nutné přijmout skutečnost, že pouze silou puruṣi může být prakṛti, příroda, oplodněna. Protože si Pán přál ulehnout v meditaci, stvořila hmotná energie okamžitě nedozírné množství vesmírů a Pán ulehl do každého z nich, a tak došlo vůlí Pána k okamžitému stvoření všech planet a ostatních přírodních úkazů. Pán vlastní neomezené síly. Může učinit vše, co se Mu zlíbí, ačkoliv Osobně nemusí dělat nic. Nikdo není větší nežli On a nikdo Mu není roven. Takový je závěr Ved.
‹ previous
next ›

1.3.3

Verš

yasyāvayava-saṁsthānaiḥ
kalpito loka-vistaraḥ
tad vai bhagavato rūpaṁ
viśuddhaṁ sattvam ūrjitam

Synonyma

yasya — Jehož; avayava — tělesné expanze; samsthānaiḥ — umístěn v; kalpitaḥ — domnívat se; loka — planety obyvatel; vistaraḥ — rozličné; tat vai — to však je; bhagavataḥ — Osobnosti Božství; rūpam — podoba; viśuddham — čistě; sattvam — existence; ūrjitam — navýsost.

Překlad

Veškeré vesmírné planetární systémy jsou umístěny na rozsáhlém těle puruṣi, který však Sám nemá se stvořenými hmotnými složkami nic společného. Jeho tělo má věčnou, navýsost duchovní existenci.

Význam

Představa virāṭ-rūpy nebo viśva-rūpy Nejvyšší Absolutní Pravdy je určena především pro začátečníky, kteří jinak jen stěží mohou myslet na transcendentální podobu Osobnosti Božství. Začátečník má většinou za to, že podoba je něco, co patří k tomuto hmotnému světu. Proto je alespoň na začátku nutné, aby měl nějakou alternativní představu o Absolutním, na kterou by mohl upřít svou mysl. Může se tedy soustředit na energetický rys Pána. Výše jsme se zmínili o skutečnosti, že Pán Své síly a energie expanduje jako mahat-tattvu, souhrn všech hmotných složek. Energetická expanze Pána a Pán Samotný jsou v určitém smyslu jedno a totéž. Současně se však mahat-tattva od Pána liší. Energie Pána a Pán se zároveň liší i neliší. Hlavně pro impersonalisty je z tohoto hlediska virāṭ-rūpa na stejné úrovni jako věčná podoba Pána. Věčná podoba Pána existovala již před stvořením mahat-tattvy a zde je také zdůrazněno, že je navýsost duchovní; transcendentální vůči kvalitám hmotné přírody. Tatáž transcendentální podoba Pána se projevuje skrze Jeho vnitřní energii. Podoby Jeho rozličných inkarnací se projevují stále v rámci tohoto transcendentálního dění. S tím mahat-tattva nemá nic společného.

1.3.4

Verš

paśyanty ado rūpam adabhra-cakṣuṣā
sahasra-pādoru-bhujānanādbhutam
sahasra-mūrdha-śravaṇākṣi-nāsikaṁ
sahasra-mauly-ambara-kuṇḍalollasat

Synonyma

paśyanti — vidí; adaḥ — podoba puruṣi; rūpam — podoba; adabhra — dokonalý; cakṣuṣā — očima; sahasra-pāda — tisíce nohou; ūru — stehna; bhuja-ānana — ruce a obličeje; adbhutam — úžasné; sahasra — na tisíce; mūrdha — hlavy; śravaṇa — uši; akṣi — oči; nāsikam — nosy; sahasra — tisíce; mauli — girlandy; ambara — oděvy; kuṇḍala — náušnice; ullasat — které se třpytí.

Překlad

Oddaní svýma dokonalýma očima vidí transcendentální podobu puruṣi, který má tisíce nohou, stehen, paží a obličejů. Jak úžasné! Na tomto těle je na tisíce hlav, uší, očí a nosů. Jsou ozdobeny tisíci helmicemi a třpytícími se náušnicemi, a jsou též okrášleny girlandami.

Význam

Se svými hmotnými smysly nemůžeme vnímat transcendentálního Pána. Nejdříve musíme své smysly postupem oddané služby očistit a teprve poté se nám Pán Sám může zjevit. Bhagavad-gītā též tuto skutečnost potvrzuje, když říká, že transcendentální Pán může být realizován pouze prostřednictvím čisté oddané služby. Vedy praví, že jen oddaná služba vede k Pánovi a jen oddaná služba umožňuje, aby se nám Pán také zjevil. V Brahma-saṁhitě se také dozvíme, že oddaní, jejichž oči jsou potřeny balzámem oddané služby, mohou Pána vidět nepřetržitě. Informace o transcendentální podobě Pána lze obdržet pouze od osob, jejichž dokonalé oči potřené balzámem oddané služby jim umožnily skutečně Pána uzřít. I v hmotném světě se setkáváme s touto situací, kdy místo abychom viděli na vlastní oči, vnímáme skrze oči a zkušenosti těch, kteří určité věci viděli nebo zažili dříve. Je-li tomu tak i v záležitostech hmotných, pak tím spíše to bude platit ve věcech transcendentálních. Je nutné mít patřičnou trpělivost a vytrvalost, protože jen tak můžeme uskutečnit transcendentální věci, které se týkají Absolutní Pravdy a Jejích různých podob. Pro začátečníka Absolutní Pravda podobu nemá, ale pro zkušeného oddaného je transcendentální podobou.

1.3.5

Verš

etan nānāvatārāṇāṁ
nidhānaṁ bījam avyayam
yasyāṁśāṁśena sṛjyante
deva-tiryaṅ-narādayaḥ

Synonyma

etat — tato (podoba); nānā — četné a různé; avatārāṇām — inkarnací; nidhānam — zdroj; bījam — símě; avyayam — nezničitelný; yasya — jehož; aṁśa — úplná část; aṁśena — část úplné části; sṛjyante — stvořit; deva — polobozi; tiryak — zvířata; nara-ādayaḥ — lidské bytosti a ostatní.

Překlad

Tato podoba (druhé projevení puruṣi) je zdroj a nezničitelné símě četných a různých inkarnací ve vesmíru. Z částic a dílů této podoby jsou stvořeny různé živé bytosti, jako polobozi, lidé a mnozí další tvorové.

Význam

Poté, co puruṣa stvořil v mahat-tattvě nesčetné vesmíry, vstoupil do nich v podobě druhého puruṣi, Garbhodakaśāyī Viṣṇua. Když viděl, že ve vesmíru je pouze tma a prostor a že nemá kam se uchýlit, zaplnil polovinu vesmíru vodou vlastního potu a na hladinu těchto vod pak ulehl. Tyto vody se označují jako Garbhodaka. Poté z Jeho pupku vzešel stonek lotosového květu, na jehož okvětních lístcích se narodil Brahmā, hlavní strůjce vesmírného plánu. Brahmā se tedy stal hlavním strůjcem vesmíru, zatímco Pán Sám se stará o udržování vesmíru jako Viṣṇu. Brahmā je stvořením rajo-guṇy hmotné přírody (prakṛti), t.j. zosobněním kvality vášně; Viṣṇu se stal Pánem nad kvalitou dobra. Jelikož Jeho postavení je transcendentální vůči všem guṇám, zůstává Viṣṇu věčně nedotčen materialistickým vlivem. To již bylo vysvětleno. Z Brahmy pochází Rudra (Śiva), který má na starosti kvalitu nevědomosti neboli temna. Ten vůlí Pána celé stvoření nakonec zničí. Všechny tyto tři osobnosti — Brahmā, Viṣṇu a Śiva — jsou tedy inkarnace Garbhodakaśāyī Viṣṇua. Z Brahmy pocházejí ostatní polobozi, jako Dakṣa, Marīci, Manu a mnozí další, kteří jsou pověřeni plozením potomstva pro osídlení vesmíru. Garbhodakaśāyī Viṣṇu, o kterém je zde pojednání, je též opěvován ve Vedách v hymnech Garbha-stuti. Tyto hymny začínají popisem Pána, který vlastní statisíce hlav atd. Garbhodakaśāyī Viṣṇu je Pánem vesmíru. I když se nám zdá, že ulehl do vesmírných vod, je věčně transcendentální. O tom jsme se již také zmínili. Třetí Viṣṇu, který je úplnou částí Garbhodakaśāyī Viṣṇua, je Nadduší vesmírného života. Je udržovatelem vesmíru a jmenuje se Kṣīrodakaśāyī Viṣṇu. Známe tak tedy tři podoby původního puruṣi. A z Kṣīrodakaśāyī Viṣṇua pocházejí veškeré inkarnace ve vesmíru.

V různých věcích se zjevily různé inkarnace, kterých je nesčetné množství. Některé z nich jsou však velmi význačné; jako např. Matsya, Kūrma, Varāha, Rāma, Nṛsiṁha, Vāmana a mnoho dalších. Tyto inkarnace se nazývají līlā inkarnace. Existují též inkarnace kvalitativní, jako Brahmā, Viṣṇu a Śiva (Rudra), které mají na starosti různé kvality hmotné přírody.

Pán Śrī Viṣṇu se nikterak neliší od Osobnosti Božství. Pán Śiva je v okrajovém postavení mezi Osobností Božství a živými bytostmi, jīvami. Brahmā vždy patří mezi jīva-tattvy. Nejvyšší a nejzbožnější mezi živými bytostmi, nejvýznamnější oddaný Pána, který je zplnomocněn božskou silou ke stvoření světa, se tedy jmenuje Brahmā. Jeho moc je jako síla slunce, která se odráží v drahokamech a špercích. Nenajde-li se žádná živá bytost, která by byla pozice Brahmy hodna, Svrchovaný Pán Sám se stává Brahmou a ujímá se jeho funkce.

Co se týče Śivy, není obyčejnou živou bytostí. Je úplnou částí Pána, ale jelikož je v přímém styku s hmotnou přírodou, není na zcela stejné transcendentální úrovni jako Pán Śrī Viṣṇu. Existuje mezi nimi stejný rozdíl jako mezi mlékem a tvarohem. Tvaroh je v podstatě mléko, ale nelze ho jako mléka použít.

Další inkarnací jsou Manuové. V průběhu jednoho dne života Brahmy (což přepočteno na naše sluneční roky činí 4 300 000 x 1 000 let) se vystřídá čtrnáct Manuů. To znamená, že v jednom měsíci Brahmy je 420 Manuů a v jednom roce Brahmy je jich 5 040. Protože Brahma žije sto let, vystřídá se během jeho celého života na 504 000 Manuů (5 040 x 100). Ve stvoření je nedozírné množství vesmírů, v každém z nich je jeden Brahmā a každý z těchto vesmírů je stvořen a vzápětí zničen pouhým vdechem a výdechem puruṣi. Lze si tedy představit, kolik miliónů Manuů se vystřídá během jednoho dechu puruṣi.

Seznam význačných Manuů v tomto vesmíru je následovný: Yajña jako Svāyambhuva Manu, Vibhu jako Svārociṣa Manu, Satyasena jako Uttama Manu, Hari jako Tāmasa Manu, Vaikuṇṭha jako Raivata Manu, Ajita jako Cākṣuṣa Manu, Vāmana jako Vaivasvata Manu (do éry Vaivasvaty Manua spadá náš věk), Sārvabhauma jako Sāvarṇi Manu, Ṛṣabha jako Dakṣa-sāvarṇi Manu, Viṣvaksena jako Brahma-sāvarṇi Manu, Dharmasetu jako Dharma-sāvarṇi Manu, Sudhāmā jako Rudra-sāvarṇi Manu, Yogeśvara jako Deva-sāvarṇi Manu a Bṛhadbānu jako Indra-sāvarṇi Manu. To je výčet jmen všech čtrnácti Manuů, kteří pokrývají časové rozpětí výše uvedených 4 300 000 000 let.

Dále existují yugāvatārové, inkarnace věků. Tyto věky, yugy, jsou: Satya-yuga, Tretā-yuga, Dvāpara-yuga a Kali-yuga. V každé yuze mají inkarnace jinou barvu — buď bílou, červenou, černou nebo žlutou. Ve Dvāpara-yuze se v černé barvě zjevil Pán Kṛṣṇa a v Kali-yuze se ve žluté barvě zjevil Pán Caitanya.

Zjevená písma se tedy zmiňují o všech inkarnacích Pána. Žádný podvodník se proto nemůže inkarnací stát, neboť inkarnace jsou vždy uvedeny v śāstrách. Pán se ve Svých inkarnacích neprohlašuje za Boha, ale velcí mudrci to poznají na základě údajů ve zjevených písmech. Specifické rysy každé inkarnace a její poslání jsou ve zjevených písmech přesně uvedeny.

Kromě těchto přímých inkarnací existuje nespočetné množství inkarnací zplnomocněných. I o těch jsou ve zjevených písmech údaje. Tyto inkarnace jsou zplnomocněné přímo či nepřímo. Jsou-li přímo zplnomocněné, nazývají se inkarnace, jsou-li však nepřímo zplnomocněné, nazývají se vibhūti. Přímo zplnomocněné inkarnace jsou Kumārové, Nārada, Pṛthu, Śeṣa, Ananta atd. Co se týče nepřímo zplnomocněných inkarnací, jejich charakteristiky popisuje velmi obšírně Bhagavad-gītā v kapitole Vibhūti-yoga. Veškeré druhy inkarnací však pocházejí z původního zřídla, Jímž je Garbhodakaśāyī Viṣṇu.

1.3.6

Verš

sa eva prathamaṁ devaḥ
kaumāraṁ sargam āśritaḥ
cacāra duścaraṁ brahmā
brahmacaryam akhaṇḍitam

Synonyma

saḥ — toto; eva — jistě; prathamam — nejprve; devaḥ — Nejvyšší Pán; kaumāram — kteří se jmenují Kumārové (svobodní); sargam — stvoření; āśritaḥ — pod; cacāra — vykonal; duścaram — velmi obtížné vykonat; brahmā — v kategorii Brahmanu; brahmacaryam — sebekázeň pro uskutečnění Absolutního (Brahmanu); akhaṇḍitam — nepřerušená.

Překlad

Na počátku byli jako první stvořeni čtyři svobodní synové Brahmy (Kumārové). Zavázáni slibem celibátu se podrobili přísné sebekázni za účelem realizace Absolutní Pravdy.

Význam

Hmotný svět je stvořen, udržován a posléze opět zničen v přesných intervalech. Pro tato stvoření existují také různé názvy podle příslušného Brahmy, otce živých bytostí. Kumārové, o nichž je zde řeč, se zjevili v Kumārovském stvoření hmotného světa. Podrobili se přísné disciplíně neženatých mužů, aby lidstvo učili cestě realizování Brahmanu. Kumārové jsou zplnomocněnými inkarnacemi. Nežli se začali věnovat tvrdému životu sebekázně, stali se nejprve všichni kvalifikovanými brāhmaṇy. Z tohoto příkladu lze vyvodit závěr, že nejdříve je nutno získat bráhmanskou kvalifikaci, a to ne pouhým narozením v bráhmanské rodině, ale hlavně skutečnými vlohami a vlastnostmi. Teprve poté je možno soustředit se na realizaci Brahmanu.

1.3.7

Verš

dvitīyaṁ tu bhavāyāsya
rasātala-gatāṁ mahīm
uddhariṣyann upādatta
yajñeśaḥ saukaraṁ vapuḥ

Synonyma

dvitīyam — druhá; tu — ale; bhavāya — pro dobro; asya — této planety Země; rasātala — nejnižší oblasti; gatām — šel; mahīm — Země; uddhariṣyan — zdvihl; upādatta — ustanovil; yajñeśaḥ — majitel nebo svrchovaný uživatel; saukaram — kančí; vapuḥ — inkarnace.

Překlad

Svrchovaný uživatel všech obětí se zjevil ve Své podobě kance (druhá inkarnace) a pro dobro Země vyzdvihl Zemi z podsvětí vesmíru.

Význam

Každá jednotlivá inkarnace Osobnosti Božství má Své určité poslání. Neexistuje inkarnace, která by neměla upřesněné poslání, a toto poslání je vždy svým způsobem neobyčejné. Žádná jiná živá bytost by ho nemohla splnit. Inkarnace kance měla za úkol vyzdvihnout Zemi z plutonických oblastí temné hmoty. Většinou je činností kance vyzdvihnout něco ze špinavých míst. Všemocný Pán tento zázrak také učinil k údivu asurů, kteří Zemi do tak špinavého místa uvrhli. Pro Osobnost Božství není nic nemožné. Přestože hrál Pán roli kance, oddaní Ho vzývají a uctívají, neboť je za každých okolností transcendentální.

1.3.8

Verš

tṛtīyam ṛṣi-sargaṁ vai
devarṣitvam upetya saḥ
tantraṁ sātvatam ācaṣṭa
naiṣkarmyaṁ karmaṇāṁ yataḥ

Synonyma

tṛtīyam — třetí; ṛṣi-sargam — věk ṛṣiů; vai — jistě; devarṣitvam — inkarnace ṛṣiho mezi polobohy; upetya — vzal na sebe; saḥ — on; tantram — výklady Ved; sātvatam — které se obzvláště zaobírají oddanou službou; ācaṣṭa — shromáždil; naiṣkarmyam — které nejsou plodonosné; karmaṇām — činnosti; yataḥ — z kterých.

Překlad

Ve věku ṛṣiů na Sebe vzal Svrchovaný Pán Svou třetí zplnomocněnou inkarnaci v podobě Devaṛṣiho Nārady. Nārada, veliký světec mezi polobohy, shromáždil řadu védských výkladů, které se zaobírají oddanou službou a inspirují k činnostem nepřinášejícím plody.

Význam

Veliký Ṛṣi Nārada, jenž je zplnomocněnou inkarnací Osobnosti Božství, šíří oddanou službu po celém vesmíru. Velcí oddaní Pána po celém vesmíru, na různých planetách a v různých životních druzích, jsou všichni jeho učedníky. Śrīla Vyāsadeva, který vlastně sepsal Śrīmad-Bhāgavatam, je též jedním z jeho učedníků. Nārada je mimo jiné také autorem Nārada-pañcarātry, sbírky védských výkladů, které se zaměřují především na oddanou službu Pánu. Nārada-pañcarātra je určena k výuce ploduchtivých lidí (karmīch), kteří se tak mohou zbavit pout plodonosné práce. Podmíněné duše většinou chtějí plody své práce, neboť touží po požitku, pro který v potu tváře tvrdě pracují. Celý vesmír je naplněný ploduchtivými bytostmi v různých životních druzích. Plodonosná práce je též základem různých plánů hospodářského rozvoje. Zákonem přírody však je, že každá akce má svoji reakci, a vykonavatel je vázán reakcemi své práce, dobrými či zlými. Reakce za dobré počínání je hmotná prosperita, zatímco za špatné počínání se dostavují reakce v podobě hmotné strasti. Jakékoliv hmotné podmínky, takzvané štěstí nebo takzvané neštěstí, jsou však konec konců vždy jen zdrojem strastí. Zaslepení materialisté nic nevědí o štěstí a věčném blahu, kterého lze dosáhnout tehdy, když se člověk vymaní z podmíněného stavu. Śrī Nārada proto dává nevědomým ploduchtivým lidem pokyny, jak mohou dosáhnout realizace skutečného štěstí. Dává nám všem onemocnělým lidem na celém světě rady, jak naše současné počínání může být usměrněno, aby nás dovedlo na cestu duchovního vyrovnání. Lékař pacientovi při poruchách zažívání způsobených určitým mléčným výrobkem doporučuje léčbu, která se zakládá na dalším mléčném výrobku — na tvarohu. Příčina i léčba nemoci jsou tedy založeny na stejné věci. Tento druh léčby je však nutno provozovat pouze pod dozorem zkušeného lékaře jako je Nārada Muni. Totéž učí i Bhagavad-gītā — říká, že Pánovi lze sloužit obětováním plodů své vlastní práce. I to nakonec vede k cestě naiṣkarmyi, osvobození.

1.3.9

Verš

turye dharma-kalā-sarge
nara-nārāyaṇāv ṛṣī
bhūtvātmopaśamopetam
akarot duścaraṁ tapaḥ

Synonyma

turye — čtvrtý v pořadí; dharma-kalā — Dharmarājova žena; sarge — z níž se narodili; nara-nārāyaṇau — jménem Nara a Nārāyaṇa; ṛṣī — mudrci; bhūtvā — stali se; ātma-upaśama — ovládnutí smyslů; upetam — k dosažení; akarot — podrobili se; duścaram — velmi tvrdému; tapaḥ — pokání.

Překlad

Ve čtvrté inkarnaci se Pán stal Narou a Nārāyaṇem, syny-dvojčaty manželky krále Dharmy. Sám se tak podrobil těžkému a příkladnému pokání, aby ovládl Své smysly.

Význam

Jak král Ṛṣabha doporučil Svým synům, je tapasya, což znamená dobrovolně se podrobit pokání za účelem realizace Transcendentálního, jedinou povinností člověka. Pán tak Sám příkladně učinil a tímto způsobem nás poučil o důležitosti tapasyi. Je nesmírně vlídný k zapomnětlivým duším. Sám za tímto účelem sestupuje a zanechává po Sobě potřebné pokyny lidstvu. Též k nám posílá Své dobrotivé syny, kteří v Jeho jménu apelují na podmíněné duše, aby se navrátily zpět k Bohu. V nedávné minulosti (jaká ještě zůstává v paměti) se zjevil Pán Caitanya, který rovněž přišel za stejným účelem: prokázat mimořádnou milost pokleslým duším v tomto věku železa a průmyslu. Inkarnace Nārāyaṇa je dodnes uctívána v Badarī-nārāyaṇu v Himálaji.

1.3.10

Verš

pañcamaḥ kapilo nāma
siddheśaḥ kāla-viplutam
provācāsuraye sāṅkhyaṁ
tattva-grāma-vinirṇayam

Synonyma

pañcamaḥ — pátý; kapilaḥ — Kapila; nāma — jménem; siddheśaḥ — nejpřednější mezi dokonalými; kāla — čas; viplutam — ztracen; provāca — pravil; āsuraye — brāhmaṇovi, který se jmenoval Āsuri; sāṅkhyam — metafyzika; tattva-grāma — souhrn všech tvořivých prvků; vinirṇayam — výklad.

Překlad

Pátá inkarnace, Pán Śrī Kapila, je nejpřednější mezi dokonalými bytostmi. Vyložil brāhmaṇovi Āsuriovi znovu nauku o tvořivých prvcích a metafyzice, jelikož se tato nauka časem ztratila.

Význam

Tvořivých prvků je dohromady dvacet čtyři. Podstata každého z těchto prvků je podrobně vysvětlena v systému sāṅkhyové filozofie. Evropští učenci většinou tento systém označují jako metafyziku. Doslovný význam slova sāṅkhya je “to, co velmi názorně vysvětluje prostřednictvím rozboru hmotných prvků”. Pán Kapila byl prvním učitelem této nauky. Zde je řečeno, že byl v pořadí pátý mezi inkarnacemi.

1.3.11

Verš

ṣaṣṭham atrer apatyatvaṁ
vṛtaḥ prāpto ’nasūyayā
ānvīkṣikīm alarkāya
prahlādādibhya ūcivān

Synonyma

ṣaṣṭham — šestý; atreḥ — z Atri; apatyatvam — synovství; vṛtaḥ — byl modlitbami zván; prāptaḥ — obdržen; anasūyayā — Anasūyou; ānvīkṣikīm — na námět transcendence; alarkāya — Alarkovi; prahlāda-ādibhyaḥ — Prahlādovi a jiným; ūcivān — rozprávěl.

Překlad

Šestou inkarnací puruṣi byl syn mudrce Atriho. Narodil se z lůna Anasūyi, která si ve svých modlitbách přála inkarnaci. Rozprávěl Alarkovi, Prahlādovi a jiným (Yaduovi, Haihayovi atd.) o věci transcendence.

Význam

Pán se zjevil jako Dattātreya, syn Atriho Ṛṣiho a Anasūyi. Příběh narození Dattātreyi, Pánovy inkarnace zde uvedené, je vylíčen v Brahmāṇḍa Purāṇě v souvislosti s příběhem o oddané choti. Anasūyā, žena Atriho Ṛṣiho, se modlila k Brahmovi, Viṣṇuovi a Śivovi: “Moji bozi, jste-li se mnou spokojeni a chcete-li, abych vás požádala o nějaké požehnání, pak vás prosím, abyste se všichni tři spojili a stali se mým synem.” Božstva této žádosti vyhověla a Dattātreya, jejich Boží inkarnace, se přičinil o šíření filozofického učení a nauky o duši. Předal toto učení zejména Alarkovi, Prahlādovi, Yaduovi, Haihayovi atd.

1.3.12

Verš

tataḥ saptama ākūtyāṁ
rucer yajño ’bhyajāyata
sa yāmādyaiḥ sura-gaṇair
apāt svāyambhuvāntaram

Synonyma

tataḥ — poté; saptame — v pořadí sedmá; ākūtyām — v lůně Ākūti; ruceḥ — Prajāpati Rucim; yajñaḥ — inkarnace Pána jako Yajña; abhyajāyata — zjevil se; saḥ — On; yāma-ādyaiḥ — s Yamou a jinými; sura-gaṇaiḥ — s polobohy; apāt — panoval; svāyambhuva-antaram — změna období Svayāmbhuvy Manua.

Překlad

Sedmou inkarnací byl Yajña, syn Prajāpati Ruciho a jeho ženy Ākūti. Vládl v období výměny Svāyambhuvy Manua za pomoci polobohů, jakým byl i Jeho syn Yama.

Význam

Místa polobohů, kteří dohlížejí na udržování chodu hmotného světa, jsou určena jen pro vysoce postavené zbožné bytosti. Nenajde-li se žádná taková zbožná bytost, pak se Pán inkarnuje jako Brahmā, Prajāpati, Indra atd., aby tak Sám zajistil chod vesmíru. V době Svāyambhuvy Manua (dnešní doba spadá pod vládu Vaivasvaty Manua) se nenašla žádná osobnost, která by byla shopna plnit funkci Indry, krále nebeské planety Indraloky. Tehdy se Pán Sám stal Indrou. Za pomoci Svých synů jako byl Yama a jiní polobozi pak Pán Yajña spravoval celý vesmír.

1.3.13

Verš

aṣṭame merudevyāṁ tu
nābher jāta urukramaḥ
darśayan vartma dhīrāṇāṁ
sarvāśrama-namaskṛtam

Synonyma

aṣṭame — osmá mezi inkarnacemi; merudevyām tu — v lůně Merudevī, jeho ženy; nābheḥ — krále Nābhiho; jātaḥ — narodil se; urukramaḥ — všemocný Pán; darśayan — ukázal; vartma — cestu; dhīrāṇām — dokonalých bytostí; sarva — všechny; āśrama — životní řády; namaskṛtam — který je jimi uctíván.

Překlad

Osmou inkarnací byl král Ṛṣabha, syn krále Nābhiho a jeho ženy Merudevī. V této inkarnaci Pán ukázal cestu dokonalosti. Následují Ho ti, kteří úplně ovládli své smysly a kterým prokazují úctu příslušníci všech životních řádů.

Význam

Lidská společnost se dělí podle daných řádů a stavů přirozeně na osm kategorií. Jedná se o rozdělení podle čtyř druhů zaměstnání a čtyř stupňů kulturní pokročilosti. Řád inteligence, řád státosprávců, řád výrobců a řád pracovníků jsou čtyři složky podle zaměstnání. Stav studenta, stav hospodáře, život v ústraní a život odříkání jsou čtyři stádia kulturní pokročilosti neboli stavy, které nakonec člověka dovádějí k duchovní dokonalosti. Z těchto životních stavů je stav odříkání, sannyāsa, považován za nejvyšší stádium života. Sannyāsī je duchovní mistr všech ostatních řádů a stavů. Sannyāsīnský stav má čtyři stupně vedoucí postupně k úplné dokonalosti. Tyto stupně jsou kuṭīcaka, bahūdaka, parivrājakācārya a paramahaṁsa. Stupeň paramahaṁsa označuje stav nejvyšší dokonalosti. Každého paramahaṁsu všichni ostatní respektují. Mahārāja Ṛṣabha, syn krále Nābhiho a Merudevī, byl inkarnací Pána. Učil Své syny následovat cestu dokonalé sebevlády, tapasyi. Tapasya lidskou existenci posvěcuje a vede člověka k dosažení duchovního štěstí, které je věčné a nepřetržitě se stupňuje. Každá živá bytost hledá štěstí a blaženost. Žádná však neví, kde věčné a neomezené štěstí najít. Člověk většinou považuje smyslový požitek ze náhražku této opravdové blaženosti. Ve své hlouposti dokonce zapomíná na skutečnost, že tomuto dočasnému blahu smyslového požitku se věnují i psi a prasata. Žádný tvor, pták či zvíře, nepostrádá smyslový požitek. Všichni, včetně člověka, mají dost možností jak smysly uspokojit. Lidský život však není určen pro tak všední a lacinou záležitost, jakou je smyslový požitek. Lidský život je určen k tomu, aby v něm člověk dosáhl věčného a neomezeného štěstí duchovní realizace. Tuto duchovní realizaci lze získat provozováním tapasyi, což znamená dobrovolně se vzdát hmotného požitku a vydat se cestou odříkání a sebekázně. Člověk, který se utužil ve zdrženlivosti od hmotného požitku, se nazývá dhīra — ten, kterého netrápí žádosti smyslů. Pouze těmto dhīrům je dovoleno vstoupit do sannyāsīnského stavu, kde postupně docílí stádia paramahaṁsů. Paramahaṁsu uctívají všichni členové společnosti. Král Ṛṣabha rozšiřoval toto učení a Sám se také na konci života úplně odpoutal od veškerých tělesných žádostí, což je vzácný úkaz, který není určený k tomu, aby Ho hloupí lidé imitovali, ale aby se Mu všichni klaněli.

1.3.14

Verš

ṛṣibhir yācito bheje
navamaṁ pārthivaṁ vapuḥ
dugdhemām oṣadhīr viprās
tenāyaṁ sa uśattamaḥ

Synonyma

ṛṣibhiḥ — mudrci; yācitaḥ — byl modlitbami zván; bheje — přijal; navamam — devátou; pārthivam — vládce Země; vapuḥ — tělo; dugdha — dojit; imām — všechny tyto; oṣadhīḥ — plody Země; viprāḥ — ó brāhmaṇové; tena — tím; ayam — toto; saḥ — on; uśattamaḥ — okouzlující krása.

Překlad

Ó brāhmaṇové, v deváté inkarnaci na Sebe Pán po modlitbách mudrců vzal tělo krále, Jenž zvelebil Zemi tak, že plodila v hojnosti. Jmenoval se Pṛthu, a za Jeho vlády Země nabyla okouzlující krásy.

Význam

V době, která předcházela zjevení Pṛthua Mahārāje, byl na Zemi značný rozvrat. Zasloužil se o to tehdejší bezohledný vladař, otec Mahārāje Pṛthua. Nejen že moudří a inteligentní lidé (světci a brāhmaṇové) ve svých modlitbách Pána prosili, aby sestoupil, ale také sami minulého vladaře sesadili. Je totiž královou povinností, aby byl zbožný a řádně dohlížel na všeobecné blaho obyvatelstva. Stane-li se však, že král svou povinnost zanedbává, pak je to věcí moudrých a inteligentních členů společnosti takového vladaře sesadit. Tito lidé se však sami královského trůnu neujmou, neboť mají mnohem důležitější poslání ve společnosti. V oné dávné době se moudří členové společnosti modlili za to, aby Pán sestoupil ve Své inkarnaci. Na jejich přání se Pán zjevil jako Mahārāja Pṛthu. Skutečně inteligentní lidé, tj. kvalifikovaní brāhmaṇové, nikdy neusilují o politické postavení ve společnosti. Mahārāja Pṛthu se přičinil také o to, že země plodila v hojnosti, a proto byli lidé v celém království šťastni, že mají tak dobrého krále, a Země samotná byla krásná a přitažlivá.

1.3.15

Verš

rūpaṁ sa jagṛhe mātsyaṁ
cākṣuṣodadhi-samplave
nāvy āropya mahī-mayyām
apād vaivasvataṁ manum

Synonyma

rūpam — podobu; saḥ — On; jagṛhe — přijal; mātsyam — ryby; cākṣuṣa — Cākṣuṣa; udadhi — voda; samplave — potopa; nāvi — na lodi; āropya — držící; mahī — Zem; mayyām — potopená; apāt — opatrována; vaivasvatam — Vaivasvata; manum — Manu, praotec lidstva.

Překlad

Když v období po Cākṣuṣa Manuovi nastala potopa a celý svět byl ponořen hluboko v jejích vodách, vzal na Sebe Pán podobu ryby a zachránil Vaivasvatu Manua tím, že ho v lodi udržoval nad hladinou.

Význam

Podle původního komentátora Bhāgavatamu, Śrīpādy Śrīdhāra Svāmīho, nedochází po změně každého Manua ke zničení. Povodeň, ke které došlo po období Cākṣuṣi Manua, měla však svůj důvod: Satyavrata měl být svědkem jedinečného zázraku. Śrī Jīva Gosvāmī naopak na základě autoritativních písem (jako je Viṣṇudharmottara, Mārkandeya Purāṇa, Harivaṁśa aj.) dokázal, že ke zničení dochází pravidelně na konci vlády každého Manua. Śrīla Viśvanātha Cakravartī, který také podporuje závěr Śrīly Jīvy Gosvāmīho, navíc cituje z Bhāgavatāmṛty, že na konci vlády každého Manua dochází k potopě. Kromě tohoto důvodu se Pán v té době inkarnoval proto, že chtěl Svému oddanému Satyavratovi prokázat mimořádnou přízeň.

1.3.16

Verš

surāsurāṇām udadhiṁ
mathnatāṁ mandarācalam
dadhre kamaṭha-rūpeṇa
pṛṣṭha ekādaśe vibhuḥ

Synonyma

sura — teisté; asurāṇām — ateistů; udadhim — v oceánu; mathnatām — stloukat; mandarācalam — hora Mandarācala; dadhre — podepřít; kamaṭha — želva; rūpeṇa — v podobě; pṛṣṭhe — krunýř; ekādaśe — v pořadí jedenáctá; vibhuḥ — veliký.

Překlad

V jedenácté inkarnaci na Sebe Pán vzal podobu želvy, Jejíž krunýř sloužil jako čep pro horu Mandarācalu, s níž teisté a ateisté celého vesmíru točili jako s tyčí při stloukání másla.

Význam

Teisté a ateisté se jednou snažili získat nektar z oceánu. Pitím tohoto nektaru se chtěli všichni stát nesmrtelní. Toho času si umínili, že pro stloukání oceánu použijí hory Mandarācaly jako tyče v máselnici, přičemž se krunýř inkarnace Pána v podobě želvy stal ústředním bodem (čepem), na kterém spočívala hora v mořských vlnách.

1.3.17

Verš

dhānvantaraṁ dvādaśamaṁ
trayodaśamam eva ca
apāyayat surān anyān
mohinyā mohayan striyā

Synonyma

dhānvantaram — inkarnace Boha, která se jmenuje Dhanvantari; dvādaśamam — dvanáctá v pořadí; trayodaśamam — třináctá v pořadí; eva — jistě; ca — a; apāyayat — dala pít; surān — polobohům; anyān — ostatním; mohinyā — půvabnou krásou; mohayan — svůdná; striyā — v podobě ženy.

Překlad

Ve dvanácté inkarnaci se Pán zjevil jako Dhanvantari. Ve třinácté okouzlil ateisty ve svůdné podobě překrásné ženy a polobohům dal napít nektarového nápoje.

1.3.18

Verš

caturdaśaṁ nārasiṁhaṁ
bibhrad daityendram ūrjitam
dadāra karajair ūrāv
erakāṁ kaṭa-kṛd yathā

Synonyma

caturdaśam — v pořadí čtrnáctá; nāra-siṁham — inkarnace Pána v napůl lidské a napůl lví podobě; bibhrat — zjevil se; daitya-indram — krále ateistů; ūrjitam — který měl silnou postavu; dadāra — roztrhl; karajaiḥ — drápy; ūrau — na klíně; erakām — polena; kaṭa-kṛt — tesař; yathā — jako.

Překlad

Ve čtrnácté inkarnaci se Pán zjevil jako Nṛsiṁha a roztrhal silné tělo ateisty Hiraṇyakaśipua Svými drápy, jako když tesař rozštěpí poleno.

1.3.19

Verš

pañcadaśaṁ vāmanakaṁ
kṛtvāgād adhvaraṁ baleḥ
pada-trayaṁ yācamānaḥ
pratyāditsus tri-piṣṭapam

Synonyma

pañcadaśam — v pořadí patnáctá; vāmanakam — trpaslík-brāhmaṇa; kṛtvā — přijetím; agāt — vypravil se; adhvaram — místo pro obětování; baleḥ — krále Baliho; pada-trayam — jen tři kroky; yācamānaḥ — žebrat; pratyāditsuḥ — v srdci toužící po navrácení; tri-piṣṭapam — království tří planetárních soustav.

Překlad

V patnácté inkarnaci na Sebe Pán vzal podobu trpaslíka-brāhmaṇy (Vāmany) a vypravil se do místa, na kterém Mahārāja Bali prováděl oběti. I když ve skutečnosti chtěl získat zpátky království tří planetárních soustav, požádal pouze o tři kroky země.

Význam

Všemohoucí Pán je schopen obdařit kohokoliv s prázdnýma rukama královstvím celého vesmíru. Ale stejně tak může zase toto království komukoliv odebrat pod záminkou, že chce jen malý kousek země.

1.3.20

Verš

avatāre ṣoḍaśame
paśyan brahma-druho nṛpān
triḥ-sapta-kṛtvaḥ kupito
niḥ-kṣatrām akaron mahīm

Synonyma

avatāre — v inkarnaci Pána; ṣoḍaśame — šestnácté; paśyan — když viděl; brahma-druhaḥ — neposlušný pokynů, které udíleli brāhmaṇové; nṛpān — královský řád; triḥ-sapta — třikrát po sedmi; kṛtvaḥ — učinil; kupitaḥ — takto zaměstnán; niḥ — zničení; kṣatrām — třídy vládců; akarot — vykonal; mahīm — Země.

Překlad

V šestnácté inkarnaci zničil Pán v podobě Bhṛgupatiho jedenadvacetkrát třídu státosprávců (kṣatriyů), na které se rozhněval, protože se vzbouřili proti brāhmaṇům (třídě inteligentních).

Význam

Správci lidské společnosti neboli kṣatriyové mají za úkol vládnout na planetě pod vedením inteligentní vrstvy brāhmaṇů. Ti dávají panovníkům rady a pokyny pro vedení státních záležitostí podle kodexu ustanoveného v śāstrách, ve zjevených knihách. Vladaři se ve všech otázkách státosprávy musí podrobit těmto směrodatným pokynům. Není-li tomu tak, a kṣatriyové, státosprávci, se odmítají řídit pokyny učených a inteligentních brāhmaṇů, pak je nutné, aby byli pro svoji vzpurnost sesazeni. Na jejich místo je pak dosazena státosprávní organizace, která lépe vyhovuje předpokladům bráhmanského vedení.

1.3.21

Verš

tataḥ saptadaśe jātaḥ
satyavatyāṁ parāśarāt
cakre veda-taroḥ śākhā
dṛṣṭvā puṁso ’lpa-medhasaḥ

Synonyma

tataḥ — poté; saptadaśe — v sedmnácté inkarnaci; jātaḥ — zjevil se; satyavatyām — v lůně Satyavatī; parāśarāt — Parāśarou Munim; cakre — připravil; veda-taroḥ — stromu přání Ved; śākhāḥ — větve; dṛṣṭvā — když viděl; puṁsaḥ — lidstvo; alpa-medhasaḥ — méně inteligentní.

Překlad

Poté se jako sedmnáctá inkarnace Boha zjevil v lůně Satyavatī prostřednictvím Parāśary Muniho Śrīla Vyāsadeva, který když viděl, že lidstvo pozbylo inteligence, rozdělil Vedu do několika částí a odvětví.

Význam

Původně byla Veda jedna. Śrīla Vyāsadeva však tuto prvotní Vedu rozdělil do čtyř — Sāma Veda, Yajur Veda, Ṛg Veda a Atharva Veda. Dále k těmto Vedám sepsal různé vysvětlující doplňky, což jsou především Purāṇy a Mahābhārata. Složitá názvosloví a náročnost tématu Ved působí obyčejnému člověku nesmírné obtíže. Vedám mohou porozumět jen vysoce vzdělaní a seberealizovaní brāhmaṇové, ale věk Kali, naše současné období, je bohužel plné nevzdělanců. I takzvaní brāhmaṇové, jejichž otec byl brāhmaṇou, jsou dnes většinou na úrovni śūdrů a žen. Dvojzrozenci, jako jsou brāhmaṇové, kṣatriyové a vaiśyové, mají povinnost podrobit se očistám zvaným saṁskāry. Dnešní doba je však natolik nepříznivá, že tzv. brāhmaṇové a příslušníci tzv. lepších rodin tuto kulturu zcela postrádají. Jejich postavení se spíše dá charakterizovat slovy dvija-bandhu, což znamená, že to jsou jen přátelé či příbuzní opravdových dvijů, tedy dvojzrozenců. Povahově nejsou o nic lepší než śūdrové a ženy. Právě proto Śrīla Vyāsadeva rozdělil Vedy do různých odvětví a částí, aby tomuto učení mohli porozumět i ti méně inteligentní a méně vzdělaní dvija-bandhuové, śūdrové a ženy.

1.3.22

Verš

nara-devatvam āpannaḥ
sura-kārya-cikīrṣayā
samudra-nigrahādīni
cakre vīryāṇy ataḥ param

Synonyma

nara — lidská bytost; devatvam — božskost; āpannaḥ — vzal na Sebe podobu; sura — polobozi; kārya — činnosti; cikīrṣayā — za účelem vykonat; samudra — Indický oceán; nigraha-ādīni — podrobil si atd.; cakre — učinil; vīryāṇi — nadlidská hrdinství; ataḥ param — poté.

Překlad

V osmnácté inkarnaci se Pán zjevil jako král Rāma. Chtěl Svým počínáním udělat radost polobohům, a proto projevil nadlidské síly, kterými si podrobil Indický oceán a zabil ateistického krále Rāvaṇu na jeho druhém břehu.

Význam

Śrī Rāma, Osobnost Božství, na Sebe vzal lidskou podobu a zjevil se na této Zemi, aby Svým počínáním potěšil polobohy, kteří mají na starosti správu vesmíru. Mocní démoni a ateisté jako Rāvaṇa, Hiraṇyakaśipu a řada dalších věhlasných šiřitelů hmotné civilizace se toto svrchované řízení Pána snaží prostřednictvím materialistické vědy a jiných metod narušit. Například snaha uskutečnit lety na jiné planety je sama o sobě porušením vesmírného zřízení. Každá planeta má svou atmosféru a na každé planetě žijí jiné lidské bytosti, kterým Boží předurčení dává žít v příslušných podmínkách. Bezbožní materialisté, kteří se honosí svými nepatrnými úspěchy v rámci tzv. vědeckého pokroku, však toto Boží předurčení a vůbec samotnou existenci Boha neuznávají. I Rāvaṇa byl jedním z nich. Chtěl přepravovat prostřednictvím hmotné metody úplně obyčejné lidi na planetu Indry, tedy do ráje. Nikterak nebral v úvahu kvalifikace, které jsou pro takové cestování nutné. Měl za to, že když vybuduje schodiště přímo na onu nebeskou planetu, budou tam lidé moci vstoupit i beze všech předepsaných obřadů a přísných zásad zbožného života. I v jiných záležitostech se stavěl přímo proti svrchovanému zřízení Nejvyššího. Dovolil si vyzvat i autoritu Śrī Rāmy, Osobnosti Božství, a unesl Jeho ženu Sītu. Pán Śrī Rāma tohoto ateistu samozřejmě ztrestal, čímž vyplnil modlitby a přání polobohů. Přijal výzvu Rāvaṇy, a celý příběh je vylíčen v Rāmāyaṇě. Pán Rāmacandra je Osobnost Božství. Předvedl nadlidské skutky, které nikdo — včetně materialisticky pokročilého Rāvaṇy — nemohl vykonat. Pán Śrī Rāma vybudoval královskou cestu přes Indický oceán z kamenů, které plavaly na vodě. Dnešní vědci už prozkoumali otázku beztížného stavu. Není však možné tento stav přenést kamkoliv a do jakýchkoliv podmínek. Protože je stav beztíže také stvořením Boha, s Jehož pomocí se mohou ohromné planety vznášet ve vesmíru, učinil Pán Rāma to, že i kameny na Zemi ztratily tíži, a On tak mohl bez pilířů postavit most přes celé moře. To je ukázka síly Boha.

1.3.23

Verš

ekonaviṁśe viṁśatime
vṛṣṇiṣu prāpya janmanī
rāma-kṛṣṇāv iti bhuvo
bhagavān aharad bharam

Synonyma

ekonaviṁśe — v devatenácté; viṁśatime — také ve dvacáté; vṛṣṇiṣu — v dynastii Vṛṣṇiovců; prāpya — obdržel; janmanī — zrození; rāma — Balarāma; kṛṣṇau — Śrī Kṛṣṇa; iti — takto; bhuvaḥ — světa; bhagavān — Osobnost Božství; aharat — odstranil; bharam — břemeno.

Překlad

V devatenácté a dvacáté inkarnaci se Pán zjevil jako Balarāma a Kṛṣṇa v rodině Vṛṣṇiovců (v dynastii Yaduovců), čímž odstranil břímě světa.

Význam

Použití slova bhagavān v této sloce poukazuje na skutečnost, že Balarāma a Kṛṣṇa jsou původní podoby Pána. To bude vysvětleno později. Už na začátku kapitoly jsme se dozvěděli, že Pán Kṛṣṇa není inkarnací puruṣi. Je přímo původní Osobností Božství. Balarāma je Jeho první úplná expanze. Balarāma se expanduje do první skupiny úplných expanzí, kam patří Vāsudeva, Saṅkarṣaṇa, Aniruddha a Pradyumna. Pán Śrī Kṛṣṇa je Vāsudeva a Baladeva je Saṅkarṣaṇa.

1.3.24

Verš

tataḥ kalau sampravṛtte
sammohāya sura-dviṣām
buddho nāmnāñjana-sutaḥ
kīkaṭeṣu bhaviṣyati

Synonyma

tataḥ — poté; kalau — věk Kali; sampravṛtte — následující; sammohāya — aby oklamal; sura — teistům; dviṣām — ty, kteří závidějí; buddhaḥ — Pán Buddha; nāmnā — zvaný; añjana-sutaḥ — jehož matkou byla Añjanā; kīkaṭeṣu — v provincii Gayā (Bihar); bhaviṣyati — stane se.

Překlad

Dále se Pán zjeví na začátku Kali-yugy v provincii Gayā jako Buddha, syn Añjany, a oklame ty, kteří závidějí věrným teistům.

Význam

Pán Buddha, mocná inkarnace Osobnosti Božství, se zjevil v provincii Gayā (Bihar) jako syn Añjany. Kázal svojí vlastní koncepci nenásilí, přičemž také odsuzoval obětování zvířat, které dovolovaly Vedy. V dobách Buddhova zjevení byli lidé vesměs ateisté a jíst maso považovali za nejlepší ze všeho. Ve jménu védského rituálního obětování zvířat se všude zavedla jatka. Zabíjení zvířat se stalo všude každodenní záležitostí. Pán Buddha se nad ubohými zvířaty slitoval a začal kázat nenásilí. Kázal, že nevěří na védská přikázání, a také kladl důraz na negativní psychologické následky, které s sebou násilí na zvířatech přináší. Neinteligentní lidé věku Kali, bez jakékoliv víry v Boha, toto učení následovali. Za těchto okolností se tak naučili alespoň morálním zásadám a nenásilí, což jsou první předpoklady pro každého, kdo chce realizovat Boha. Buddha tímto způsobem oklamal ateisty. Ti, kteří ho následovali, byli nevěřící. Byli to ateisté, ale skálopevně věřili Buddhovi, jenž byl vlastně sám Boží inkarnací, a tím se stali zbožnými vyznavači Boha v podobě Buddhy. Jeho milostí se tak z nevěřících lidí stali lidé věřící Pánu Buddhovi.

Před zjevením Buddhy patřilo zabíjení zvířat k nejvýznačnějším společenským jevům. Tomuto zabíjení se říkalo “védské obětování”. Potíž je v tom, že není-li védské učení přijímáno z věrohodných zdrojů učednické posloupnosti, dochází k nedorozumění. Člověk se snadno nechá svést květnatým jazykem Ved a nepochopí jejich opravdové poselství. Bhagavad-gītā se staví proti takovému povrchnímu pochopení Ved a ty, kteří tak činí, označuje slovem avipaścitaḥ. Tito hlupáci, kteří se vydávají za veliké učence ve védském písemnictví, odmítají přijímat transcendentální poselství z transcendentálních zdrojů posloupnosti realizovaných mistrů a učedníků. Výsledkem je jen zmatek — považují rituály a obřady za vše a nemají žádné hlubší poznání. Bhagavad-gītā (15.15) jasně říká, vedaiś ca sarvair aham vedyaḥ: celý systém Ved je zaměřen na postupnou realizaci Svrchovaného Pána. Celým námětem védského písemnictví je poznání o Svrchovaném Pánu, poznání o individuální duši, o kosmickém zřízení a o jejich vzájemném vztahu. Pochopí-li člověk tento vztah a začne-li podle něj jednat, začíná jeho opravdová existence, a on se tak bude moci velice snadno vrátit zpátky k Bohu. Neautorizovaní učenci jsou naneštěstí zaujati pouhými rituály Ved, což znemožňuje přirozený pokrok.

Pro tyto ateisticky založené, zmatené lidi se Buddha jeví být vskutku emblémem teismu. Jako první věc tedy Buddha zamýšlel zastavit hromadné zabíjení zvířat. Ti, kteří zabíjejí zvířata, staví překážky na cestě zpátky k Bohu. Existují dvě kategorie lidí, kteří zabíjejí zvířata: jsou to nejen ti, kteří utrácejí životy zvířat, ale jelikož duše je někdy také označována jako “živočich” neboli živá bytost, patří sem i ti, kteří ztrácejí svoji totožnost jakožto individuální duše.

Mahārāja Parīkṣit prohlásil, že pouze ti, kteří zabíjejí zvířata, nejsou schopni ocenit transcendentální poselství Svrchovaného Pána. Pokud tedy mají lidé opravdu dostat vzdělání o cestě k Bohu, ze všeho nejdříve je třeba je naučit zastavit zabíjení zvířat, jak jsme výše popsali. Tvrzení, že zabíjení zvířat nemá nic společného s duchovní realizací, je nesmysl. Díky této nesmyslné teorii se milostí Kali-yugy objevuje mnoho takzvaných sannyāsīnů, kteří káží zabíjení zvířat pod rouškou védských příkazů. O této záležitosti také diskutoval Śrī Caitanya Mahāprabhu s Maulanou Chandem Kazim Šáhem. Vysvětlil, že obětování zvířat ve védských obřadech nemá nic společného s neomezeným zabíjením zvířat na jatkách. Jelikož takzvaní védští učenci, což byli ve skutečnosti asurové, hlásali, že ve Vedách je obětování zvířat dovoleno, Buddha navenek zamítl autoritu Ved. Buddha zamítl Vedy především proto, aby zastavil hrůzné návyky lidí, kteří zabíjejí zvířata. Slitoval se takto nad lidmi i nad zvířaty, která jejich starší bratr člověk, volající po universalismu, bratrství, míru, spravedlnosti a rovnoprávnosti tak bezohledně hubí. Tam, kde se zabíjejí zvířata, nevládne žádná spravedlnost. Pán Buddha chtěl toto zabíjení úplně zastavit, a jeho učení ahiṁsy bylo proto šířeno nejen v Indii, ale i v jiných zemích.

I filozofie Pána Buddhy je ve své podstatě ateistická, neboť nepřijímá existenci Svrchovaného Pána a zpochybňuje autoritu Ved. Je to však trik Samotného Pána, neboť Buddha je Boží inkarnací a jako takový původcem védského učení. Bůh nemůže zpochybňovat védskou filozofii. Navenek to však učinil, protože sura-dviṣové neboli démoni, kteří stále závidějí oddaným Pána, chtěli prostřednictvím autority Ved odůvodnit zabíjení krav a zabíjení zvířat. Dnes se o to snaží samozvaní sannyāsīni. Buddha byl proto donucen zpochybnit celou autoritu Ved. Jedná se o čistě argumentativní záležitost, a kdyby tomu tak nebylo, jistě by nebyl přijat jako inkarnace Boha. Nebyl by také opěvován transcendentálními písněmi básníka Jayadeva, vaiṣṇavského ācāryi. Buddha kázal o předběžných základech védského poznání s ohledem na situaci své doby, stejně tak jako později Śaṅkarācārya. Oba se svým způsobem přičinili o šíření autority Ved. Buddha i Ācārya Śaṅkara připravovali cestu teismu, a vaiṣṇavští ācāryové, především Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu, vedou lidi po této cestě k realizaci návratu zpátky k Bohu.

Jsme samozřejmě rádi, že se lidé zajímají o nenásilné hnutí Pána Buddhy. Otázkou však zůstává, zdali toto hnutí přivede lidi k závěru, aby zrušili jatka, neboť nedojde-li ke zrušení jatek, nemá kult ahiṁsy žádný význam.

Śrīmad-Bhāgavatam byl sepsán krátce předtím, nežli začal věk Kali (přibližně před pěti tisíci lety), a Buddha se zjevil před dvěma tisíci šesti sty lety. Śrīmad-Bhāgavatam tedy zjevení Buddhy již předpovídal. Je to skutečně výjimečně osvícené dílo, jehož autorita je nesporná. Najdeme tu i řadu dalších proroctví, která se jedno po druhém vyplňují. To jen potvrzuje dokonalost Śrīmad-Bhāgavatamu, který není ovlivněn čtyřmi vadami podmíněných duší — nenajdeme v něm ani stopy po chybách, iluzi, podvádění a nedokonalosti. Osvobozené duše jsou nad těmito nedostatky, a proto jsou obdařeny schopností předvídat události, ke kterým dojde až v daleké budoucnosti.

1.3.25

Verš

athāsau yuga-sandhyāyāṁ
dasyu-prāyeṣu rājasu
janitā viṣṇu-yaśaso
nāmnā kalkir jagat-patiḥ

Synonyma

atha — poté; asau — tentýž Pán; yuga-sandhyāyām — na přelomu dvou yug; dasyu — drancíři; prāyeṣu — téměř všichni; rājasu — vladaři; janitā — narodí se; viṣṇu — jménem Viṣṇu; yaśasaḥ — známý též jako Yaśā; nāmnā — pojmenován; kalkiḥ — inkarnace Pána; jagat-patiḥ — Pán stvoření.

Překlad

Poté se na přelomu dvou yug Pán stvoření narodí v inkarnaci Kalkiho jako syn Viṣṇu Yaśi. V té době zpustnou vladaři na Zemi do té míry, že budou jen rabovat a krást.

Význam

Zde je další proroctví o příchodu inkarnace Boha jménem Kalki. Pán Kalki se zjeví na přelomu dvou yug, tj. na konci Kali-yugy a na počátku Satya-yugy. Satya, Tretā, Dvāpara a Kali se střídají podobně jako roční období. V současné době žijeme v Kali-yuze, která trvá 432 tisíce let a od jejíhož začátku, tj. od bitvy na Kuruovském bitevním poli a konce vlády krále Parīkṣita, uplynulo přibližně 5 000 let. Zbývá nám tedy v tomto věku ještě 427 000 let. Ke konci tohoto věku se zjeví inkarnace Kalkiho, jak zde předvídá Śrīmad-Bhāgavatam. Otcem Kalkiho bude učený brāhmaṇa Viṣṇu Yaśā, a Kalki se narodí ve vesnici Śambhala. Tato proroctví se jistě naplní. Jak jsme se již předem zmínili, Śrīmad-Bhāgavatam je dílem, jehož autorita je nade všechny pochybnosti.

1.3.26

Verš

avatārā hy asaṅkhyeyā
hareḥ sattva-nidher dvijāḥ
yathāvidāsinaḥ kulyāḥ
sarasaḥ syuḥ sahasraśaḥ

Synonyma

avatārāḥ — inkarnace; hi — zajisté; asaṅkhyeyāḥ — nespočetné; hareḥ — Hariho, Pána; sattva-nidheḥ — z oceánu dobra; dvijāḥ — brāhmaṇové; yathā — tak jak je; avidāsinaḥ — nevyčerpatelné; kulyāḥ — říčky; sarasaḥ — širá jezera; syuḥ — jsou; sahasraśaḥ — tisíce.

Překlad

Ó brāhmaṇové, inkarnace Pána jsou nespočetné jako říčky a potoky z nevyčerpatelných zdrojů vod.

Význam

Uvedené inkarnace Osobnosti Božství samozřejmě nejsou jediné. Zde je zmínka jen o těch nejvýznačnějších. Existuje řada dalších: Śrī Hayagrīva, Hari, Haṁsa, Pṛśnigarbha, Vibhu, Satyasena, Vaikuṇṭha, Sārvabhauma, Viṣvaksena, Dharmasetu, Sudhāmā, Yogeśvara, Bṛhadbhānu a jiní, kteří se všichni zjevili jako inkarnace Pána v dávných dobách. Śrī Prahlāda Mahārāja říkal ve své modlitbě: “Pane můj! Přicházíš v tolika inkarnacích, kolik je životních druhů. Zjevuješ se mezi vodními živočichy, mezi rostlinami, mezi plazy, mezi ptáky, šelmami, lidmi, polobohy atd. V těchto inkarnacích se zastáváš věřících a nevěřící trestáš. Zjevuješ se s ohledem na dané podmínky v každé yuze jinak. A v Kali-yuze jsi se zjevil jako oddaný.” Touto Pánovou inkarnací v Kali-yuze je Śrī Caitanya Mahāprabhu. Zmínky o inkarnaci Pána jako Śrī Caitanya Mahāprabhu najdeme též na jiných místech v Bhāgavatamu a v dalších písmech. Brahma-saṁhitā nepřímo říká, že Pán se zjevuje v mnoha inkarnacích, mezi které patří Rāma, Nṛsiṁha, Varāha, Matsya, Kūrma a řada dalších, ale že někdy Pán přichází Osobně. Pána Śrī Kṛṣṇu a Pána Śrī Caitanyu Mahāprabhua z tohoto hlediska nelze zařadit mezi inkarnace, neboť jsou prvotními osobnostmi, ze kterých všechny inkarnace vycházejí. Příští śloka tuto skutečnost blíže osvětlí. Pán je nevyčerpatelným zdrojem nespočetného množství inkarnací, které nemusí být vždy nutně uvedeny. Každá z těchto inkarnací se však vždy vyznačuje nadlidskou silou a vykonává zázračné činy, které žádná jiná živá bytost vykonávat nedokáže. Lze tedy velmi snadno rozlišit, kdo je a kdo není opravdovou, přímo či nepřímo zplnomocněnou inkarnací. Některé uvedené inkarnace jsou téměř úplné části Boha. Je tomu tak kupříkladu při inkarnaci čtyř Kumārů, kteří jsou zplnomocnění co se týče transcendentálního poznání. Nārada Muni byl zplnomocněn v otázkách oddané služby a Mahārāja Pṛthu byl zplnomocněnou inkarnací ve věcech státosprávy. Matsya-avatāra je úplnou částí Boha. Nesčíslné inkarnace Pána, které se nepřetržitě zjevují ve všech vesmírných soustavách, jsou tedy jako neustálý proud z vodopádů.

1.3.27

Verš

ṛṣayo manavo devā
manu-putrā mahaujasaḥ
kalāḥ sarve harer eva
saprajāpatayaḥ smṛtāḥ

Synonyma

ṛṣayaḥ — všichni mudrci; manavaḥ — všichni Manuové; devāḥ — všichni polobozi; manu-putrāḥ — všichni potomci Manua; mahā-ojasaḥ — velmi mocné; kalāḥ — části úplných částí; sarve — všichni společně; hareḥ — Pána; eva — jistě; sa-prajāpatayaḥ — spolu s Prajāpatimi; smṛtāḥ — jsou známi.

Překlad

Nevídaně mocní ṛṣiové, Manuové, polobozi a potomci Manua jsou všichni buď úplnými částmi nebo částmi úplných částí Pána. Totéž se vztahuje i na Prajāpatie.

Význam

Inkarnace, které jsou ve srovnání s jinými inkarnacemi méně význačné, se nazývají vibhūti, zatímco obzvlášť mocné inkarnace se nazývají aveśa.

1.3.28

Verš

ete cāṁśa-kalāḥ puṁsaḥ
kṛṣṇas tu bhagavān svayam
indrāri-vyākulaṁ lokaṁ
mṛḍayanti yuge yuge

Synonyma

ete — tyto všechny; ca — a; aṁśa — úplné části; kalāḥ — části úplných částí; puṁsaḥ — Nejvyšší; kṛṣṇaḥ — Pán Kṛṣṇa; tu — ale; bhagavān — Osobnost Božství; svayam — Osobně; indra-ari — nepřátelé Indry; vyākulam — vyrušuje; lokam — všechny planety; mṛḍayanti — chrání; yuge yuge — v různých věcích.

Překlad

Všechny uvedené inkarnace jsou buď úplné části nebo části úplných částí Pána. Pán Śrī Kṛṣṇa je však prvotní Osobnost Božství. Inkarnace se zjevují na těch planetách, kde bezbožní lidé svým chováním způsobují nepokoje. Pán přichází, aby chránil zbožné.

Význam

Tato śloka udává, že Pán Śrī Kṛṣṇa se od všech inkarnací liší. Pán je zařazen mezi avatāry (inkarnace) proto, že díky Své bezpříčinné milosti sestoupil ze Své transcendentální říše. Slovo avatāra znamená “ten, který sestoupil”. Všechny inkarnace Pána včetně Pána Samotného tedy sestupují na různé planety v různých životních druzích, aby naplnily svá zvláštní poslání. Pán někdy sestupuje ze Své říše Osobně, a někdy sestupují Jeho úplné části a části těchto úplných částí. Jindy Pán přímo či nepřímo zplnomocní Svou oddělenou část, živou bytost, aby obdařena Jeho mocí v tomto světě sehrála svou zvláštní úlohu. Prvotní Pán vlastní v plné míře veškeré bohatství, moc, slávu, krásu, poznání a odříkání. Projeví-li se tyto vznešené vlastnosti v určitých úplných částech nebo částech úplných částí Boha, znamená to, že daná inkarnace potřebuje k naplnění svého zvláštního poslání pouze část neomezené síly Pána. Skutečnost, že v dané místnosti svítí jenom několik malých žárovek, ještě zdaleka neznamená, že elektrárna je omezená pouze tímto výkonem. Elektrárna je schopna dodat mnohem větší množství proudu, jako například do továren k pohánění velkých motorů a vysokovoltážních zařízení. Jisté inkarnace projevují jen část neomezené moci Boha, neboť v daném čase jí není více zapotřebí.

Vezměme kupříkladu inkarnace Pána v podobě Paraśurāmy a Nṛsiṁhadeva. Paraśurāma vyhladil jedenadvacetkrát dynastie vzpurných kṣatriyů a Śrī Nṛsiṁhadeva zabil mocného ateistu Hiraṇyakaśipua. Hiraṇyakaśipu byl tak mocný, že polobozi na jiných planetách se třásli, když jen nepatrně pohnul obočím. Polobozi, kteří jsou na vyšší úrovni hmotné existence, žijí delší dobu, jsou mnohem krásnější a v každém ohledu předčí i ty nejvyspělejší lidské bytosti. Přesto jim však Hiraṇyakaśipu naháněl hrůzu. Lze si tedy snadno představit, jakým neobyčejně mocným démonem Hiraṇyakaśipu byl. Ale i on, velký démon Hiraṇyakaśipu, byl roztrhán na kusy mocnými drápy Nṛsiṁhadeva. Nikdo, ani ten nejmocnější démon, neobstojí před silou drápů Pána. Také Jāmadagnya ukázal, jakou sílu může Pán projevit — do posledního pozabíjel veškeré vzpurné krále, kteří se ve svých královstvích těšili obrovské moci. Nārada, Pánova zplnomocněná inkarnace, Varāha, úplná inkarnace Pána, nepřímo zplnomocněná inkarnace Buddhy — ti všichni vzbudili v srdcích lidí víru. Proslulost Pána zosobňují inkarnace Rāmy a Dhanvantariho. Balarāma, Mohinī a Vāmana jsou inkarnacemi, které ztělesňují Jeho krásu. Dattātreya, Matsya, Kumāra a Kapila jsou hlavními představiteli Jeho transcendentálního poznání a odříkavost ukázal v inkarnacích Nara a Nārāyaṇa Ṛṣiů. Všechny tyto inkarnace, přímo či nepřímo, ztělesňují určitou část Boží neomezenosti. Avšak Pán Śrī Kṛṣṇa, prvotní Svrchovaná Osobnost, je ve všech ohledech dokonalým projevem této Boží neomezenosti a to potvrzuje, že Kṛṣṇa je zdrojem všech inkarnací. Nejúžasnější ukázkou Jeho jedinečnosti byly Jeho zábavy s gopīmi ve Vrṇdāvanu, které projevil pomocí Své vnitřní energie. Kṛṣṇovy milostné zábavy s gopīmi jsou ukázkou transcendentální existence, blaženosti a poznání, i když se navenek podobají obyčejným sexuálním záležitostem. Zvláštní krása těchto Jeho zábav s gopīmi by se nikdy neměla špatně chápat. O těchto zábavách se dozvíme teprve v desátém zpěvu Bhāgavatamu, neboť ke správnému pochopení transcendentálního poměru mezi Kṛṣṇou a gopīmi je nejprve nutné důkladně prostudovat všech prvních devět zpěvů.

Śrīla Jīva Gosvāmī v souladu se závěry věrohodných pramenů prohlašuje, že Pán Kṛṣṇa je prvotním zdrojem všech inkarnací. Pán Śrī Kṛṣṇa nepochází z nikoho a také není ničí inkarnací. Osobnost Pána Śrī Kṛṣṇy tedy ztělesňuje veškeré přívlastky Nejvyšší Pravdy. Pán dává v Bhagavad-gītě jasně najevo Svou absolutní svrchovanost když říká, že nad Ním není žádné vyšší Pravdy a žádná Pravda Mu není rovna. Tato śloka Śrīmad-Bhāgavatamu potvrzuje, že Pán Śrī Kṛṣṇa nemá jiný zdroj nežli Sebe Samotného použitím slova svayam. Na jiných místech se inkarnace též oslovují bhagavān, pro své zvláštní působení, ale nikde se nesetkáme s tak výjimečným oslovením jako v této śloce. Slovo svayam zde označuje Svrchovanou Osobnost, summum bonum.

Kṛṣṇa, summum bonum, je jeden a jediný. Sám se expandoval do různých částí a částic, jimiž jsou expanze svayaṁ-rūpa, svayaṁ-prakāśa, tad-ekātmā, prābhava, vaibhava, vilāsa, avatāra, āveśa a jīva. Tyto expanze jsou všechny obdařeny různými silami, přesně odpovídajícími jejich postavení a osobnosti. Učenci ve věcech transcendentálního poznání udávají, že Śrī Kṛṣṇa má šedesát čtyři hlavní transcendentální vlastnosti. Kṛṣṇovy expanze a části mají pouze určité procento těchto vlastností, zatímco Kṛṣṇa Sám má tyto vlastnosti v plné míře. Jeho osobní expanze svayaṁ-prakāśa, tad-ekātmā a avatārové, kteří všichni patří do kategorie viṣṇu-tattva, jsou obdařeni těmito transcendentálními vlastnostmi na devadesát tři procenta a Pánu Śivovi, který není ani avatārem, ani āveśou a ani ničím mezi nimi, se připisují téměř osmdesát čtyři procenta těchto vlastností. Jīvy, individuální živé bytosti v různých existenčních podmínkách, jsou obdařeny nanejvýš sedmdesáti osmi procenty těchto transcendentálních vlastností. Jīvy v podmíněném stavu vlastní jen nepatrné množství těchto vlastností, které je větší či menší podle zbožnosti nebo bezbožnosti toho kterého jedince. Nejdokonalejší jīvou je bezesporu Brahmā, nejvyšší správce vesmíru, který ze všech těchto přívlastků vlastní v plné míře sedmdesát osm procent. Ostatní polobozi mají tytéž vlastnosti v procentuálně menším množství a člověk má většinou jen jejich nepatrný zlomek. Lidskou dokonalostí je dosáhnout sedmdesáti osmi procent transcendentálních vlastností. Živá bytost jīva však nikdy nemůže vlastnit všechny vlastnosti Śivy, Viṣṇua nebo dokonce Śrī Kṛṣṇy. Může se zdokonalit tak, že v plné míře rozvine oněch sedmdesát osm procent transcendentálních vlastností. Nikdy se však nemůže dostat na úroveň Bohů jako jsou Śiva, Viṣṇu a Kṛṣṇa. Nanejvýše může dosáhnout postavení Brahmy. Zbožné živé bytosti obývají většinou planety v duchovním světě. Jsou věčnými společníky Boha a přebývají s Ním na duchovních planetách Hari-dhāmu a Maheśa-dhāmu. Říše Pána Śrī Kṛṣṇy je však nade všemi těmito duchovními sférami. Jmenuje se Kṛṣṇaloka, Goloka Vṛndāvana, a živá bytost, která dosáhla dokonalosti a v plné míře rozvinula sedmdesát osm procent všech vznešených vlastností, má po opuštění svého současného hmotného těla právo vstoupit na Kṛṣṇaloku.

1.3.29

Verš

janma guhyaṁ bhagavato
ya etat prayato naraḥ
sāyaṁ prātar gṛṇan bhaktyā
duḥkha-grāmād vimucyate

Synonyma

janma — narození; guhyam — tajuplné; bhagavataḥ — Pána; yaḥ — jeden; etat — všichni tito; prayataḥ — opatrně; naraḥ — člověk; sāyam — večer; prātaḥ — ráno; gṛṇan — recituje; bhaktyā — s oddaností; duḥkha-grāmāt — ode všech strastí; vimucyate — je oproštěn od.

Překlad

Každý, kdo za svítání a při soumraku s oddaností pozorně recituje příběhy o tajuplných zjeveních Pána, bude oproštěn ode všech životních strastí.

Význam

Osobnost Božství v Bhagavad-gītě praví, že kdokoliv pozná transcendentální povahu narození a skutků Pána, se navrátí zpět k Bohu, jakmile opustí svou dosavadní hmotnou schránku. Sama skutečnost, že něco víme o tajuplných inkarnacích Pána v tomto hmotném světě, tedy osvobozuje z hmotných pout. Narození a skutky Pána, jež Jím byly zjeveny pro všeobecné blaho, jsou již z tohoto důvodu nadpřirozené. Jsou tajemné a pouze ti, kteří se s duchovní oddaností věnují hluboké studii tohoto námětu, mohou alespoň do určité míry tyto záhady poznat, a tak docílit vysvobození z hmotných pout. Je zde také řečeno, že ti, kteří se upřímně a s oddaností věnují recitaci této kapitoly Bhāgavatamu, která popisuje Pánovo zjevení v různých inkarnacích, mohou zároveň porozumět narození a skutkům Pána. Slovo vimukti, osvobození, v tomto smyslu potvrzuje skutečnost, že Pánovo narození a Jeho skutky jsou transcendentální povahy; jak by jinak bylo možné, že pouhou recitací je člověk vysvobozen? Jedná se proto o věci záhadné a ti, kteří nedodržují předepsaná pravidla oddané služby, nikdy tajemství zrození a skutků Pána nepochopí.

1.3.30

Verš

etad rūpaṁ bhagavato
hy arūpasya cid-ātmanaḥ
māyā-guṇair viracitaṁ
mahadādibhir ātmani

Synonyma

etat — tyto; rūpam — podoby; bhagavataḥ — Pána; hi — jistě; arūpasya — toho, kdo nemá hmotnou podobu; cit-ātmanaḥ — Transcendentna; māyā — hmotná energie; guṇaiḥ — kvalitami; viracitam — vyrobeno; mahat-ādibhiḥ — z hmotných složek; ātmani — ve vlastním já.

Překlad

Podoba Pána ztělesněná v tomto hmotném světě (virāṭ-rūpa) je pouhou představou, která dává začátečníkům a nevzdělaným alespoň možnost pochopit, že Bůh má podobu. Pán však ve skutečnosti žádnou hmotnou podobu nemá.

Význam

Představa Pánovy viśva-rūpy nebo virāṭ-rūpy je záměrně vyňata z popisu ostatních inkarnací, neboť ve výše zmíněných inkarnacích se jedná o čistě duchovní zjevení Pána bez sebemenších hmotných aspektů. V těchto inkarnacích se Pán zjevuje v tělech s Ním totožných, zatímco podmíněná duše se od svého těla podstatně liší. Představa virāṭ-rūpy je především určena pro toho začátečníka, který svou cestu k uctívání Pána právě započal. Proto se o virāṭ-rūpě dočteme již ve druhém zpěvu Bhāgavatamu. Virāṭ-rūpa tam bude popsána jako podoba, jejíž ruce a nohy jsou planetární soustavy vesmíru. Je to velmi jednoduchá představa i pro laika, který si nic jiného než hmotu neumí představit. Záměrně tedy tato hmotná koncepce virāṭ-rūpy nebyla uvedena mezi opravdovými Božími inkarnacemi. Pán jako Paramātmā, Nadduše, je ve všem, v každém atomu. Avšak vnější obálka je pouze představou, jak pro Pána, tak pro živou bytost. Vždyť ani naše současná tělesná schránka není ničím jiným, nežli pomíjivou představou. Proto je hmotná koncepce virāṭ-rūpy jen představa. Pán i živá bytost jsou svojí podstatou duchovní, a vlastní svá původní duchovní těla.

1.3.31

Verš

yathā nabhasi meghaugho
reṇur vā pārthivo ’nile
evaṁ draṣṭari dṛśyatvam
āropitam abuddhibhiḥ

Synonyma

yathā — tak jak je; nabhasi — na obloze; megha-oghaḥ — seskupení mraků; reṇuḥ — prach; vā — a stejně tak; pārthivaḥ — zablácený; anile — ve vzduchu; evam — takto; draṣṭari — vědoucímu; dṛśyatvam — za účelem vidění; āropitam — rozumí se; abuddhibhiḥ — méně inteligentními.

Překlad

Vítr nese oblaka a prach, ale méně inteligentní lidé říkají, že nebe je oblačné a vzduch prašný. Podobně přisuzují své hmotné tělesné představy duchovnímu já.

Význam

Zde je znovu zdůrazněno, že prostřednictvím našich hmotných očí a smyslů nelze Pána uzřít. Pán je zcela duchovní. Smyslově nejsme schopni zaznamenat ani duchovní jiskru, která obývá hmotnou schránku živé bytosti. To, co vidíme, je pouze tělesná obálka. Můžeme také vnímat jemnohmotnou mysl, ale duši v těle tímto způsobem spatřit nelze. Musíme tedy přijmout její přítomnost na základě přítomnosti hrubohmotného těla. Podobně těm, kteří chtějí Boha uzřít svýma vlastníma hmotnýma očima, se doporučuje meditovat o gigantické podobě virāṭ-rūpa. Běžně se stává, že člověka, který právě nastoupil do auta, s tímto autem ztotožňujeme. Jede-li kolem nás auto, ve kterém jezdí prezident, říkáme: “To je prezident!” Tím vlastně ztotožňujeme prezidenta s autem, alespoň dočasně. Pro ty méně inteligentní, kteří chtějí Boha vidět ihned bez patřičné kvalifikace, je obrovský vesmír ideální podobou Pána, přestože Pán je uvnitř, ale zároveň vně všeho. Modré nebe a oblaka jsou v tomto smyslu výstižnými příklady. Modrá barva nebe a nebesa samotná se jedno od druhého liší; přesto máme většinou za to, že nebe je modré. To je však jen představa laiků.

1.3.32

Verš

ataḥ paraṁ yad avyaktam
avyūḍha-guṇa-bṛṁhitam
adṛṣṭāśruta-vastutvāt
sa jīvo yat punar-bhavaḥ

Synonyma

ataḥ — toto; param — nad; yat — který; avyaktam — neprojevený; avyūḍha — beztvarý; guṇa-bṛṁhitam — ovlivněný kvalitami; adṛṣṭa — neviditelný; aśruta — neslyšitelný; vastutvāt — takový jako; saḥ — to; jīvaḥ — živá bytost; yat — která; punaḥ-bhavaḥ — opětovně se rodí.

Překlad

Nad tímto hrubým pojetím je ještě jiné, jemnější pojetí podoby, která je bez tvaru, je neviditelná, neslyšitelná a neprojevená. Živá bytost však má podobu, která přesahuje i tuto jemnost, neboť jinak by se nemohla opětovně rodit a umírat.

Význam

Stejně jako je vesmírné stvoření považováno za obrovité tělo Pána, existuje také pojetí Jeho jemné podoby, kterou lze realizovat, ale nelze ji vidět ani slyšet, neboť je neprojevená. Všechny tyto představy se však v podstatě zakládají na živé bytosti. Živá bytost má duchovní podobu mimo hrubohmotný i jemnohmotný svět. Hrubohmotné tělo i psychika přestávají fungovat, jakmile živá bytost opustí viditelné tělo. Většinou říkáme, že tato bytost odešla, protože je neviditelná a neslyšitelná. U spícího člověka lze přes zjevnou nečinnost jeho těla pozorovat alespoň funkci dýchacího ústrojí; proto víme, že je v těle stále přítomný. To, že živá bytost odchází z těla, tedy neznamená, že neexistuje duše. Jak by se jinak mohla znovu a znovu rodit?

Pán tedy věčně existuje ve Své transcendentální podobě, která není ani hrubohmotná, ani jemnohmotná jako tyto podoby živé bytosti. Tělo Boha nelze nikdy přirovnat k hrubohmotným a jemnohmotným tělesným schránkám živých bytostí v tomto světě. Jakékoliv takové pojetí je pouze obrazné. Živá bytost má svou věčnou duchovní podobu, která je v současné době v podmíněném stavu pouze vlivem hmotných nečistot.

1.3.33

Verš

yatreme sad-asad-rūpe
pratiṣiddhe sva-saṁvidā
avidyayātmani kṛte
iti tad brahma-darśanam

Synonyma

yatra — kdykoliv; ime — ve všech těchto; sat-asat — hrubé a jemné; rūpe — v podobách; pratiṣiddhe — poté, co byly zrušeny; sva-saṁvidā — seberealizací; avidyayā — vlivem nevědomosti; ātmani — ve vlastním já; kṛte — byly vynuceny; iti — takto; tat — to je; brahma-darśanam — postup, který umožňuje vidět Absolutno.

Překlad

Když člověk díky seberealizaci zjistí, že hrubohmotné ani jemnohmotné tělo nemá nic společného s jeho čistým já, je schopen vidět sám sebe a stejně tak i Pána.

Význam

Seberealizace znamená na rozdíl od hmotné iluze vědět, že hrubá a jemná těla, dočasné a iluzorní výtvory hmotné energie, jsou nepřirozenými obaly vlastního já. Duše je v těchto hmotných obalech uvězněna vlivem nevědomosti. Osobnost Božství však ničím obalena není. Poznat tuto skutečnost nad veškeré pochybnosti znamená být vysvobozen, vidět Absolutno. Seberealizace je tedy možná přijetím zbožného a duchovně založeného stylu života. Seberealizace v podstatě znamená být lhostejný k potřebám hrubého a jemného těla a vážně se věnovat činnostem vlastního já. Původní podnět pro veškeré činnosti pochází z vlastního já. Zapomeneme-li však na opravdovou podstatu vlastního já, pak se vlivem nevědomosti budeme věnovat činnostem, které jsou jen klamnou iluzí. V nevědomosti se domníváme, že pro nás je dobré výhradně to, co se týká hrubého a jemného těla, a tím vlastně přicházejí veškeré naše činnosti nazmar, jeden život za druhým. Jsme-li však prostřednictvím patřičné kultury schopni rozpoznat duši, pak začínají činnosti vlastního já. Člověk takto zaměstnán v činnostech vlastního já se proto nazývá jīvan-mukta neboli osoba osvobozená i v rámci podmíněného bytí.

Tohoto dokonalého stupně seberealizace nelze dosáhnout uměle, ale pouze pod lotosovýma nohama Pána, který je za všech okolností transcendentální. V Bhagavad-gītě Pán praví, že je přítomen v srdci všech živých bytostí. Z Něj pochází veškeré poznání, paměť i zapomnětlivost. Jakmile chce živá bytost užívat hmotné energie (což je pouze iluze), Pán tuto živou bytost zastře tajemstvím zapomnění. V tomto očarovaném stavu se pak živá bytost mylně domnívá, že tělo a mysl jsou jejím vlastním já. A když živá bytost rozvíjí transcendentální poznání a modlí se k Pánu za vysvobození z neblahého stavu zapomnění, Pán Svojí bezpříčinnou milostí odhrne její iluzorní závoj a ona tak realizuje své vlastní já. Tehdy se zaměstnává ve svém věčném přirozeném postavení ve službě Pánu a získává osvobození z podmíněného života. To vše Pán vykonává buď Svojí vnější silou či přímo silou vnitřní.

1.3.34

Verš

yady eṣoparatā devī
māyā vaiśāradī matiḥ
sampanna eveti vidur
mahimni sve mahīyate

Synonyma

yadi — stane-li se však; eṣā — oni; uparatā — ustal; devī māyā — iluzorní energie; vaiśāradī — plná poznání; matiḥ — osvícenost; sampannaḥ — obohacena; eva — jistě; iti — takto; viduḥ — být si vědom; mahimni — ve slávě; sve — vlastního já; mahīyate — být ustanoven.

Překlad

Jakmile iluzorní energie přestane působit a živá bytost nabyde milostí Pána plného poznání, je ihned osvícena seberealizací a přichází tak do stavu své skutečné slávy.

Význam

Pán je absolutní Transcendence, a z tohoto důvodu je totožný se Svými podobami, jmény, zábavami, přívlastky, se Svou společností a Svými energiemi. Jeho transcendentální energie pracuje v souladu s Jeho všemohoucností. Tatáž energie pracuje Jeho všemohoucím vlivem jako vnitřní, vnější a okrajová síla. Prostřednictvím kterékoliv z těchto sil je Pán schopen učinit cokoliv. Je též schopen podle Své svrchované vůle přeměnit libovolně vnější sílu na sílu vnitřní. Pán ve Své milosti může tedy pozastavit vliv vnější energie, pouze však provádí-li živá bytost patřičné pokání. Vnější energie existuje jen pro ty, kteří touží žít v iluzi. Přesto tatáž energie může pomoci při očistě, kterou živá bytost musí projít na své cestě k seberealizaci. V tomto smyslu je velmi výstižný příklad elektrického proudu. Zkušený elektromechanik je schopen vhodným zapojením použít elektrický proud jak na chlazení, tak na vaření. Vůlí Pána se stejně tak může změnit vnější síla, která nyní živé bytosti mate, aby pokračovaly v koloběhu rození a smrti, na sílu vnitřní, která člověka vede k věčnému životu. Živá bytost takto obdařena milostí Pána je tím pádem umístěna ve své původní přirozené pozici věčného duchovního života.

1.3.35

Verš

evaṁ janmāni karmāṇi
hy akartur ajanasya ca
varṇayanti sma kavayo
veda-guhyāni hṛt-pateḥ

Synonyma

evam — takto; janmāni — zrození; karmāṇi — činnosti; hi — jistě; akartuḥ — nečinného; ajanasya — nezrozeného; ca — a; varṇayanti — popisují; sma — v minulosti; kavayaḥ — učenci; veda-guhyāni — neodhalitelný prostřednictvím Ved; hṛt-pateḥ — Pán srdce.

Překlad

Takto učenci popisují různá zrození a činnosti nenarozeného a nečinného, kterého nelze poznat ani prostřednictvím učenosti védských písem. On je Pánem srdce.

Význam

Pán a živé bytosti jsou ve své podstatě plně duchovní. Jsou proto věční a nerodí se ani neumírají. Rozdíl je však v tom, že Pánova takzvaná narození a odchody z tohoto světa jsou jiné povahy. Živé bytosti se rodí a posléze umírají v podmínění zákonitostmi hmotné přírody. Takzvané zjevení a odchod Pána však nejsou projevy těchto hmotných zákonitostí. Jsou to činnosti na absolutní úrovni Jeho vnitřní energie. Velcí mudrci proto o těchto činnostech mluví v zájmu seberealizace. Pán Sám v Bhagavad-gītě říká, že Jeho takzvané narození v tomto světě a stejně tak všechny Jeho činnosti jsou transcendentální. Již pouhá meditace o těchto skutcích umožňuje člověku realizovat Brahman a docílit vysvobození z hmotného otroctví. Śruti mluví o nezrozeném, který se zdánlivě rodí. Nejvyšší Pán nemusí dělat nic, ale ve Své všemohoucnosti dělá vše přirozeným způsobem, jakoby automaticky. Zjevení a odchod Nejvyšší Osobnosti Božství a činnosti Pána jsou bezesporu poznatky zcela důvěrného rázu dokonce i pro védská písma. A přesto je Pán projevuje, aby prokázal milost podmíněným duším. Naslouchání o těchto skutcích Pána je nejpříjemnějším druhem meditace o Brahmanu, a každý by toho měl využít.

1.3.36

Verš

sa vā idaṁ viśvam amogha-līlaḥ
sṛjaty avaty atti na sajjate ’smin
bhūteṣu cāntarhita ātma-tantraḥ
ṣāḍ-vargikaṁ jighrati ṣaḍ-guṇeśaḥ

Synonyma

saḥ — Svrchovaný Pán; vā — střídavě; idam — toto; viśvam — zjevené vesmíry; amogha-līlaḥ — ten, Jehož činnosti jsou neposkvrněné; sṛjati — tvoří; avati atti — udržuje a ničí; na — ne; sajjate — je ovlivněn; asmin — v nich; bhūteṣu — ve všech živých bytostech; ca — též; antarhitaḥ — existující uvnitř; ātma-tantraḥ — Sám v Sobě nezávislý; ṣāṭ-vargikam — vybavený veškerými silami Svých vznešených vlastností; jighrati — zdánlivě upoután, jako když cítíme vůni; ṣaṭ-guṇa-īśaḥ — pán šesti smyslů.

Překlad

Pán, Jehož počínání je věčně neposkvrněné, vládne šesti smyslům a je všemohoucí se Svými šesti vznešenými vlastnostmi. Přestože je zaměstnán stvořením, udržováním a zničením zjeveného vesmíru, není nikterak ovlivněn. Je v nitru každé živé bytosti a je stále nezávislý.

Význam

Rozdíl mezi Pánem a živými bytostmi spočívá v první řadě ve skutečnosti, že Pán je stvořitel, zatímco živé bytosti jsou stvořené. Pán je zde osloven jako amogha-līlaḥ, což znamená, že v Jeho stvoření není čeho litovat. Ti, kteří v Jeho stvoření způsobují neklid, jsou si sami vinni svým politováníhodným stavem. Pán je transcendentální jakémukoliv hmotnému strádání, protože má v plné míře všech šest vznešených vlastností: bohatství, moc, slávu, krásu, poznání a odříkání. Proto je pánem smyslů. On stvořil všechny zjevené vesmíry, aby živým bytostem sužovaným trojím utrpením poskytl možnost vysvobození, a také tyto vesmíry udržuje a posléze ničí, aniž je Sám těmito činy ovlivněn. Jeho spojení s hmotným stvořením je jen velice povrchní — asi jako když cítíme vůni určitého předmětu, se kterým však nemáme žádný přímý styk. Bezbožné živly se proto nikdy k Pánu nemohou přes veškerou svoji snahu ani přiblížit.

1.3.37

Verš

na cāsya kaścin nipuṇena dhātur
avaiti jantuḥ kumanīṣa ūtīḥ
nāmāni rūpāṇi mano-vacobhiḥ
santanvato naṭa-caryām ivājñaḥ

Synonyma

na — ne; ca — a; asya — Jeho; kaścit — kdokoliv; nipuṇena — svou obratností; dhātuḥ — stvořitele; avaiti — může poznat; jantuḥ — živá bytost; kumanīṣaḥ — vlastnící jen chabé znalosti; ūtīḥ — skutky Pána; nāmāni — Jeho jména; rūpāṇi — Jeho podoby; manaḥ-vacobhiḥ — prostřednictvím mentální spekulace nebo řečnické nadanosti; santanvataḥ — projevením těchto; naṭa-caryām — jako herec v divadle; iva — jako; ajñaḥ — nevědomí.

Překlad

Nevědomí lidé s chabým poznáním nemohou znát transcendentální povahu Pánových podob, jmen a činů, které předvádí jako herec v divadle. Nedokáží je nijak vyjádřit, ani ve svých spekulacích, ani slovy.

Význam

Není člověka, který by byl schopen patřičně popsat transcendentální povahu Absolutní Pravdy. Proto je také řečeno, že Pán je nade všemi mentálními a slovními vyjádřeními. Někteří lidé s chabými znalostmi se snaží znovu a znovu prostřednictvím mentální spekulace a chybných popisů Jeho skutků dospět k poznání Absolutní Pravdy. Avšak Jeho skutky, Jeho zjevení a odchody z tohoto světa, Jeho jména, podoby, příslušenství, Jeho osobnost a vše co s Ním souvisí — to vše zůstává pro nezasvěceného laika velikým tajemstvím. Existují dvě kategorie materialistů — ploduchtiví pracovníci a empiričtí filozofové. Ploduchtiví pracovníci většinou o Absolutní Pravdě nemají znalosti žádné, zatímco mentální spekulanti se poté, co byli zklamáni svým ploduchtivým počínáním, snaží obrátit svoji pozornost na Absolutní Pravdu prostřednictvím mentální spekulace. Pro oba druhy materialistů je však Absolutní Pravda nevyzpytatelným tajemstvím, tak jako triky kouzelníka pro děti. Ti, kteří nejsou Pánu oddáni, jsou přes veškerou obratnost v plodonosných činnostech a mentálních spekulacích takto oklamáni Nejvyšší Bytostí a zůstávají neustále v nevědomosti. Se svými nedostatečnými znalostmi nejsou schopni proniknout do tajuplné oblasti transcendence. Mentální spekulanti jsou sice pokročilejší nežli prostí materialisté neboli ploduchtiví pracovníci, ale jelikož jsou v iluzi, domnívají se, že vše co má podobu, tvar a jméno, či co je činné, musí být nutně projevem hmotné energie. Takto usuzují pouze proto, že i oni jsou očarováni iluzí. Nejvyšší Duch je pro ně beztvarý, bezejmenný a nečinný. Avšak sama skutečnost, že zařazují transcendentální skutky a podoby Pána do kategorie hmotných skutků a podob, svědčí o jejich nevědomosti. S tak omezenými znalostmi skutečně nelze dospět k opravdovému poznání Svrchovaného. Bhagavad-gītā praví, že Pán je věčně transcendentální; i tehdy, když se zjevuje v tomto hmotném světě. Nevědomci však mají za to, že Bůh je jen nějakou slavnou osobností tohoto světa, a tak jsou dokonale zmateni iluzorní energií.

1.3.38

Verš

sa veda dhātuḥ padavīṁ parasya
duranta-vīryasya rathāṅga-pāṇeḥ
yo ’māyayā santatayānuvṛttyā
bhajeta tat-pāda-saroja-gandham

Synonyma

saḥ — On Sám; veda — může vědět; dhātuḥ — stvořitele; padavīm — sláva; parasya — transcendence; duranta-vīryasya — velice mocného; ratha-aṅga-pāṇeḥ — Pána Śrī Kṛṣṇy, který drží ve Své ruce kolo válečného vozu; yaḥ — ten, kdo; amāyayā — upřímně; santatayā — bez přestávky; anuvṛttyā — prospěšně; bhajeta — prokazuje službu; tat-pāda — Jeho nohou; saroja-gandham — vůně lotosu.

Překlad

Pouze ti, kteří upřímně, nepřetržitě a s náklonností slouží lotosovým nohám Pána Śrī Kṛṣṇy, který drží ve Své ruce kolo válečného vozu, mohou znát stvořitele vesmíru v Jeho plné slávě, moci a transcendenci.

Význam

Jedině čistí oddaní mohou znát transcendentální jméno, podobu a činnosti Pána Śrī Kṛṣṇy, protože jsou naprosto očištěni od veškerých následků plodonosných činů a mentální spekulace. Čistí oddaní si za svou službu nečiní žádné nároky na odměnu nebo na cokoliv ve vlastní prospěch. Slouží Pánu spontánně a nepřetržitě, bez jakýchkoliv postranních úmyslů. Každý musí konec konců Pánovi sloužit, buď přímo či nepřímo. Nikdo není výjimkou, neboť to je zákon Pána. Ti, kteří Mu slouží nepřímo, nuceni Jeho iluzorním prostředníkem (māyou), prokazují Pánu službu, která je nepříznivá. Ti, kteří Mu však slouží přímo, pod vedením Jeho milovaného prostředníka (gurua), slouží Pánovi příznivě. Sloužit Pánovi příznivě znamená být Jeho oddaný. Pouze oddaní Pána mohou Jeho milostí vstoupit do tajemných oblastí transcendentna, zatímco mentální spekulanti jsou odsouzeni zůstat v temnotách. Bhagavad-gītā také praví, že oddané, kteří jsou neustále pohrouženi do spontánní, vroucí a láskyplné služby, vede na cestě k realizaci přímo Pán Samotný. V tom je celé tajemství vstupu do Božího království. Plodonosné činy a spekulace ke vstupu do Božího království nikoho nekvalifikují.

1.3.39

Verš

atheha dhanyā bhagavanta itthaṁ
yad vāsudeve ’khila-loka-nāthe
kurvanti sarvātmakam ātma-bhāvaṁ
na yatra bhūyaḥ parivarta ugraḥ

Synonyma

atha — takto; iha — v tomto světě; dhanyāḥ — úspěšný; bhagavantaḥ — dokonale vědomý; ittham — takovéto; yat — co; vāsudeve — k Osobnosti Božství; akhila — všezahrnující; loka-nāthe — k vlastníkovi všech vesmírů; kurvanti — inspiruje; sarva-ātmakam — stoprocentně; ātma — duši; bhāvam — extáze; na — nikdy; yatra — ve kterém; bhūyaḥ — znovu; parivartaḥ — opakování; ugraḥ — kruté.

Překlad

Člověk může mít úspěch a být si všeho vědom pouze za předpokladu, že v tomto světě dovede klást závažné otázky, neboť otázky tohoto druhu probouzejí v člověku extatickou lásku k Osobnosti Božství, Pánovi všech vesmírů, a současně ho chrání před krutým opakováním rození a smrti.

Význam

Sūta Gosvāmī v této śloce ocenil otázky, které položili mudrci v čele s Śaunakou, protože měly transcendentální povahu. Již dříve bylo vysvětleno, že pouze oddaní mohou Pána poznat do značné míry, ale ostatní Ho nemohou poznat vůbec. Oddaní jsou tedy dobře seznámeni s veškerým duchovním poznáním. Osobnost Božství je konečné slovo realizace Absolutní Pravdy. Poznání Osobnosti Božství automaticky zahrnuje i poznání Brahmanu a lokalizované Paramātmy (Nadduše). Když někdo pozná osobnost Boha, pozná také vše co s Ním souvisí, Jeho nesčetné síly a energie, a také Jeho expanze. Oddaní jsou proto oslavováni jako zcela úspěšní. Oddaný, který se na sto procent odevzdal Pánu, je imunní vůči krutému koloběhu rození a smrti v hmotném světě.

1.3.40

Verš

idaṁ bhāgavataṁ nāma
purāṇaṁ brahma-sammitam
uttama-śloka-caritaṁ
cakāra bhagavān ṛṣiḥ
niḥśreyasāya lokasya
dhanyaṁ svasty-ayanaṁ mahat

Synonyma

idam — tato; bhāgavatam — kniha, která obsahuje pojednání o Osobnosti Božství a Jeho čistých oddaných; nāma — která se jmenuje; purāṇam — dodatek k Vedám; brahma-sammitam — inkarnace Pána Śrī Kṛṣṇy; uttama-śloka — Osobnosti Božství; caritam — činnosti; cakāra — sestavená; bhagavān — inkarnací Osobnosti Božství; ṛṣiḥ — Śrīla Vyāsadeva; niḥśreyasāya — pro konečné dobro; lokasya — všech lidí; dhanyam — všestranně úspěšné; svasti-ayanam — zcela blažené; mahat — naprosto dokonalé.

Překlad

Śrīmad-Bhāgavatam je literární inkarnace Boha a byl sestaven Śrīlou Vyāsadevem, který je též inkarnací Boha. Je to dílo určené pro konečné dobro všech lidí, dílo všestranně úspěšné, zcela blažené a po všech stránkách dokonalé.

Význam

Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu vyhlásil Śrīmad-Bhāgavatam za neposkvrněné zvukové projevení všech védských poznatků a dějin. Jsou zde vybrané příběhy o velkých oddaných, kteří jsou v přímém styku s Osobností Božství. Śrīmad-Bhāgavatam je literární inkarnací Pána Śrī Kṛṣṇy a v ničem se od Něj neliší. Śrīmad-Bhāgavatam je proto nutné uctívat se stejnou úctou jako Pána Samotného. Prostřednictvím svědomitého a trpělivého studia tohoto díla lze dosáhnout vrcholného Božího požehnání. Śrīmad-Bhāgavatam je stejně tak jako Bůh Sám naprosto všeosvícený, všeblažený a všedokonalý. Recitace Śrīmad-Bhāgavatamu člověka osvítí transcendentálním světlem Nejvyššího Brahmanu, Śrī Kṛṣṇy, avšak jen za předpokladu, že ji přijímáme z úst osoby s průzračnou povahou — od duchovního mistra. Śrīla Svarūpa Dāmodara Gosvāmī, jenž byl důvěrným sekretářem Pána Caitanyi, doporučoval všem, kteří Pána chtěli v Purī navštívit, aby nejdříve prostudovali Bhāgavatam pod vedením osobnosti Bhāgavata. Osoba, jež se nazývá Bhāgavata, je seberealizovaná duše, která vyplňuje funkci pravého duchovního mistra. Pouze s jeho pomocí lze správně pochopit poselství Bhāgavatamu a docílit výsledků. Studium Bhāgavatamu nám může poskytnout vše, čeho lze dosáhnout v osobní přítomnosti Pána.

1.3.41

Verš

tad idaṁ grāhayām āsa
sutam ātmavatāṁ varam
sarva-vedetihāsānāṁ
sāraṁ sāraṁ samuddhṛtam

Synonyma

tat — to; idam — toto; grāhayām āsa — předal; sutam — svému synovi; ātmavatām — mezi seberealizovanými; varam — nejvíce uctívaný; sarva — všechno; veda — védské písemnictví (knihy poznání); itihāsānām — ze všech příběhů; sāram — smetana; sāram — smetana; samuddhṛtam — vyňatá.

Překlad

Śrī Vyāsadeva ho pak předal svému synovi, nejuznávanějšímu mezi seberealizovanými, poté co vybral smetanu ze všech védských spisů a dějin vesmíru.

Význam

Prostí lidé s chabým poznáním mají za to, že dějiny světa začínají někdy v době Buddhy, tedy přibližně 600 let před naším letopočtem. Historické události, které se přihodily před touto dobou a o kterých se také zmiňují zjevená písma, považují za mýty nebo smyšlené pověsti. To je však omyl. Veškeré příběhy zaznamenané v Purāṇách, v Mahābhāratě atd. jsou skutečnými historickými událostmi, ke kterým došlo nejen na této planetě, ale i na miliónech jiných planet ve vesmíru. Všednímu člověku se něco takového, jako dějiny jiných planet mimo tento svět, zdá být zcela neuvěřitelné. Nemá ponětí o skutečnosti, že každá planeta je naprosto jiná, a že události z druhých planet nemusí odpovídat naší pozemské zkušenosti. Vezme-li člověk v úvahu nejen tuto skutečnost, ale také to, že vše se odehrává v určité době a za určitých podmínek, pak nutně musí dojít k závěru, že příběhy Purāṇ nejsou tak neuvěřitelné, jak se zdají být, ani že nejsou pouhými mýty. Stále bychom měli mít na vědomí skutečnost, že to, co je pokrmem pro jednoho, je jedem pro druhého. Nemůžeme tedy považovat příběhy a historické události vylíčené v Purāṇách za smyšlené. Velcí ṛṣiové jako Vyāsadeva by nikdy do svých spisů nezačlenili nějaké vymyšlené pověsti.

Śrīmad-Bhāgavatam tedy popisuje historické události, ke kterým došlo v průběhu dějin na různých planetách. Velcí duchovní znalci ho proto uznávají jako Mahā-purāṇu. Příběhy, které líčí Śrīmad-Bhāgavatam, jsou vždy nějakým způsobem spojeny s činnostmi Pána v různých dobách a různých podmínkách. V tom je právě jedinečnost těchto příběhů. Nejváženější mezi všemi seberealizovanými dušemi, Śrīla Śukadeva Gosvāmī, obdržel poznání Bhāgavatamu od svého otce, Śrīly Vyāsadeva. Śrīla Vyāsadeva je bezprostřední autorita co se týče Ved, a proto uznal za vhodné, že tak závažné dílo, jakým je Bhāgavatam, nejdříve předá svému velkému synovi, Śrīlovi Śukadevovi Gosvāmīmu. Bhāgavatam je zde přirovnán ke smetaně, přičemž celé védské písemnictví je jako rozlehlý oceán mléka poznání. Smetana a máslo jsou tím nejlepším a nejlahodnějším, co se dá z mléka získat. Śrīmad-Bhāgavatam podobně obsahuje všechny lahodné naučné a autentické příběhy, které se vztahují na rozmanité činnosti Pána a Jeho oddaných. Avšak přijímat poselství Bhāgavatamu od nevěřících, ateistů a profesionálních recitátorů, kteří přednášejí Bhāgavatam pro peníze, je povážlivé a člověku to nic nepřinese. Śrīla Śukadeva Gosvāmī neměl s těmito metodami nic společného. Nemusel svou recitací vydělávat na rodinné výdaje. Śrīmad-Bhāgavatam bychom tedy měli obdržet od představitele Śukadeva Gosvāmího, který stejně jako Śukadeva nemá žádné světské povinnosti rodinného života a žije v řádu odříkání. Mléko je nepochybně výživné a dobré, ale může být smrtelně jedovaté, dotkne-li se ho jedovatým jazykem had. Osoby, které se neřídí přísnými pravidly vaiṣṇavského řádu, by neměly dělat z Bhāgavatamu obchod a způsobovat tak všem posluchačům duchovní smrt. Pán v Bhagavad-gītě praví, že cílem Ved je poznat Jeho (Pána Kṛṣṇu). Śrīmad-Bhāgavatam je právě tento Pán, Śrī Kṛṣṇa v podobě zaznamenaného poznání. Je smetanou všech Ved a obsahuje všechny historické údaje ze všech dob, které se vztahují na příběhy, které souvisí s Pánem Śrī Kṛṣṇou. Bhāgavatam skutečnou esencí všech příběhů.

1.3.42

Verš

sa tu saṁśrāvayām āsa
mahārājaṁ parīkṣitam
prāyopaviṣṭaṁ gaṅgāyāṁ
parītaṁ paramarṣibhiḥ

Synonyma

saḥ — syn Vyāsadeva; tu — znovu; saṁśrāvayām āsa — učinil je slyšitelnými; mahā-rājam — králi; parīkṣitam — který se jmenoval Parīkṣit; prāya-upaviṣṭam — který seděl až do své smrti bez jídla a vody; gaṅgāyām — na břehu Gangy; parītam — obklopen; parama-ṛṣibhiḥ — velkými mudrci.

Překlad

Śukadeva Gosvāmī, syn Vyāsadeva, pak Bhāgavatam předal velkému králi Parīkṣitovi, který seděl obklopen mudrci na břehu řeky Gangy, kde bez jídla i pití očekával smrt.

Význam

Transcendentální poselství je nutno přijímat v učednické posloupnosti, které se říká paramparā. Bhāgavatam či jiné védské písmo musí být nutně předáno v tomto systému parampary; jinak přijetí není autoritativní. V našem případě předal Vyāsadeva poselství Bhāgavatamu nejprve Śukadevovi Gosvāmīmu, a ten jej dále předal Sūtovi Gosvāmīmu. Bhāgavatam je tedy nutno přijmout od Sūty Gosvāmīho nebo od jeho představitele, a ne od člověka, který se zmůže jen na nepodstatné interpretace textu.

Poté, co včas obdržel zprávu o své nevyhnutelné smrti, opustil král Parīkṣit neprodleně své království a rodinu a usedl na břehu Gangy, aby se tam až do smrti postil. Vzhledem ke svému vysokému společenskému postavení byl obklopen řadou významných mudrců, ṛṣiů, filozofů, mystiků atd., kteří mu předkládali různé možné návrhy toho, co je nyní jeho bezprostřední povinností. Nakonec se rozhodlo, že král bude poslouchat z úst Śukadeva Gosvāmīho vyprávění o Pánu Śrī Kṛṣṇovi. A tak došlo k tomu, že mu byl přednesen Śrīmad-Bhāgavatam.

Śrīpāda Śaṅkarācārya, přední kazatel māyāvādské filozofie a stoupenec neosobního pojetí Absolutna, též došel k závěru, že jediné útočiště pro člověka jsou lotosové nohy Pána Śrī Kṛṣṇy, neboť pouhé debatování nikam nevede. Nepřímo tak naznačil, že jeho výklady Vedānta-sūter, které jsou plné květnatých gramatických interpretací, v okamžiku smrti nikomu nepomohou. V onom kritickém okamžiku nám může pomoci jen opakování jmen Govindy. To doporučují všichni význační transcendentalisté. Śukadeva Gosvāmī již dávno předtím vyřkl stejnou pravdu: že na konci života si musíme vzpomenout na Nārāyaṇa. To je esencí všech duchovních činností. V souladu s touto věčnou pravdou vyslechl král Parīkṣit Śrīmad-Bhāgavatam tak, jak mu ho přednesl nadaný Śukadeva Gosvāmī. Prostřednictvím Bhāgavatamu byli oba, posluchač i recitátor, zcela vysvobozeni.

1.3.43

Verš

kṛṣṇe sva-dhāmopagate
dharma-jñānādibhiḥ saha
kalau naṣṭa-dṛśām eṣa
purāṇārko ’dhunoditaḥ

Synonyma

kṛṣṇe — v Kṛṣṇově; sva-dhāma — vlastní říši; upagate — navrátil se; dharma — náboženství; jñāna — poznání; ādibhiḥ — sloučené; saha — spolu s; kalau — v Kali-yuze; naṣṭa-dṛśām — osob, které ztratily schopnost vidět; eṣaḥ — všechny tyto; purāṇa-arkaḥ — Purāṇa, která září jako slunce; adhunā — teď; uditaḥ — vyšlo.

Překlad

Tato Bhāgavata Purāṇa září jako slunce. Vzešla bezprostředně poté, co se Pán Śrī Kṛṣṇa navrátil do Své vlastní říše, doprovázen náboženstvím, poznáním atd. Lidem, kteří vlivem hluboké temnoty nevědomosti tohoto věku Kali pozbyli veškerou schopnost vidět, přinese světlo tato Purāṇa.

Význam

Pán Śrī Kṛṣṇa se ve Své věčné říši (dhāmu) těší spolu se Svými věčnými společníky a příslušenstvím věčnému blahu. Jeho věčná říše je projevem Jeho vnitřní energie, zatímco hmotný svět je projevem energie vnější. Sestoupí-li Pán do tohoto hmotného světa, pak je to výhradně prostřednictvím Jeho vnitřní energie ātma-māyi, která také zahrnuje veškeré Jeho příslušenství. Pán v Bhagavad-gītě praví, že sestupuje prostřednictvím Své vlastní síly (ātma-māyi). To znamená, že Jeho podoba, jméno, sláva, příslušenství, říše atd. nejsou stvořeny hmotou. Sestupuje, aby spasil pokleslé duše a aby znovu nastolil náboženské zásady, které Sám stanovil. Nikdo mimo Boha není oprávněn ustanovit pravidla náboženství. Pouze Bůh nebo osoba Jím zplnomocněná mohou určit náboženské zásady. Opravdové náboženství znamená poznat Boha. Poznat svůj vztah k Němu, svou povinnost vůči Němu a konečně také poznat i místo, kam se můžeme dostat po opuštění hmotné schránky. Jelikož jsou podmíněné duše v pasti hmotné energie, nemají o těchto životních zásadách téměř ani ponětí. Většina z nich žije jako zvířata, která pouze jedí, spí, mají strach nebo se páří. Pod rouškou zbožnosti, poznání a spasení se vlastně věnují jen smyslovému požitku, a pod vlivem tohoto věku svárů, Kali-yugy, jsou podmíněné duše zaslepeny ještě víc. Lidské pokolení tohoto věku je jen vylepšeným vydáním zvířat. Lidé nechtějí mít nic společného s duchovním poznáním a zbožným životem. Jsou zaslepeni do takové míry, že nejsou schopni vnímat nic jiného, než to, co jim zprostředkovává jemnohmotná mysl, inteligence či ego. Přesto jsou velice hrdí na svůj pokrok v poznání, ve vědě a v hmotné prosperitě. Jsou dokonce schopni riskovat své vlastní životy a stát se po opuštění svého současného těla psem nebo prasetem, neboť ztratili veškeré pojmy o tom, co je konečným cílem života. Osobnost Božství Pán Śrī Kṛṣṇa se zjevil krátce předtím, než začala Kali-yuga, a do Své věčné říše se navrátil s jejím začátkem. Během Svého pobytu v tomto světě vyjevil vše ve Svých činnostech. Pronesl Bhagavad-gītu a odstranil tak všechny pokrytecké náboženské zásady. A těsně před Svým odchodem z hmotného světa zplnomocnil skrze Nāradu Muniho Śrī Vyāsadeva, aby sestavil Śrīmad-Bhāgavatam. Bhagavad-gītā a Śrīmad-Bhāgavatam jsou tedy proto jako pochodně dávající světlo zaslepeným lidem tohoto neblahého věku. Jinými slovy, chtějí-li lidé v tomto věku Kali uzřít opravdové světlo života, pak je zcela nevyhnutelné, aby se obrátili na tato dvě díla. Jen tak dovrší své lidské poslání. Bhagavad-gītā je předběžným studiem pro pochopení Śrīmad-Bhāgavatamu. A Śrīmad-Bhāgavatam je summum bonum života — Pán Śrī Kṛṣṇa. Bhāgavatam samotný je nutno přijmout jako přímé zastoupení Pána Kṛṣṇy. Ten, kdo je schopen vidět Śrīmad-Bhāgavatam, je také schopen vidět Kṛṣṇu Osobně, protože jsou totožní.

1.3.44

Verš

tatra kīrtayato viprā
viprarṣer bhūri-tejasaḥ
ahaṁ cādhyagamaṁ tatra
niviṣṭas tad-anugrahāt
so ’haṁ vaḥ śrāvayiṣyāmi
yathādhītaṁ yathā-mati

Synonyma

tatra — tam; kīrtayataḥ — při recitaci; viprāḥ — ó brāhmaṇové; vipra-ṛṣeḥ — od velikého brāhmaṇy-ṛṣiho; bhūri — velmi; tejasaḥ — mocný; aham — já; ca — také; adhyagamam — pochopil; tatra — v tom shromáždění; niviṣṭaḥ — dokonale soustředěn; tat-anugrahāt — jeho milostí; saḥ — přesně totéž; aham — já; vaḥ — vám; śrāvayiṣyāmi — přednesu; yathā-adhītam yathā-mati — tak, jak mi dovolí má realizace.

Překlad

Ó brāhmaṇové, když Śukadeva Gosvāmī recitoval Bhāgavatam v přítomnosti krále Parīkṣita, vyslechl jsem ho i já s napjatou pozorností. Tak jsem se milostí onoho velikého a mocného mudrce Bhāgavatamu naučil. Nyní se budu snažit, abyste i vy mohli vyslechnout totéž poznání, jak jsem ho já sám od něj vyslechl a realizoval.

Význam

Vidět Pána Śrī Kṛṣṇu a přímo vnímat Jeho přítomnost na stránkách Bhāgavatamu je možné za předpokladu, že poselství Bhāgavatamu přijímáme od seberealizované duše, jakou byl Śukadeva Gosvāmī. Není možné naučit se Bhāgavatamu od nějakého placeného nepovolaného recitátora, jehož životním cílem je vydělat si na této recitaci peníze, se kterými pak bude platit uspokojování svých pohlavních vášní. Ve společnosti lidí, kteří holdují pohlavnímu životu, se nelze Śrīmad-Bhāgavatam naučit. V tom je tajemství studia Bhāgavatamu. Také je vyloučené naučit se Bhāgavatamu od někoho, kdo toto učení interpretuje podle vlastních světských představ, byť sebeučenějších. Bhāgavatam se můžeme naučit jedině od zástupce Śukadeva Gosvāmīho. Chceme-li opravdu na stránkách Bhāgavatamu vidět Pána Śrī Kṛṣṇu, pak nemáme jinou alternativu. Je to jediná možná cesta. Sūta Gosvāmī je pravým zástupcem Śukadeva Gosvāmīho, neboť chce předat poselství Bhāgavatamu tak, jak ho od tohoto významného brāhmaṇy přijal. Śukadeva Gosvāmī vyřkl Bhāgavatam tak, jak jej přijal od svého velikého otce, a obdobně i Sūta Gosvāmī Bhāgavatamu učí tak, jak ho přijal od Śukadeva Gosvāmīho. Pouhý poslech ovšem nestačí. Je také nutné text s plnou pozorností realizovat. Slovo niviṣṭa znamená, že Sūta Gosvāmī pil šťávu Bhāgavatamu ušima. To je správný postup při přijímání poselství tohoto vznešeného díla. Když totiž člověk s napjatou pozorností naslouchá recitaci Bhāgavatamu z úst povolané osoby, pak bude moci ihned realizovat Kṛṣṇovu přítomnost na každé stránce. Zde se mluví o tajemství poznání Bhāgavatamu. Nikdo nemůže poslouchat s napjatou pozorností, není-li v mysli čistý. Nikdo nemůže mít čistou mysl, není-li čistý ve svém jednání. Nikdo nemůže být čistý v jednání, není-li čistý ve svém jedení, spaní, obraně a páření se. Jakmile je však někdo schopen soustředěně poslouchat povolanou osobu, pak od samého začátku může zcela jistě vidět na stránkách Bhāgavatamu Pána Śrī Kṛṣṇu Osobně.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady ke třetí kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Kṛṣṇa je zdroj všech inkarnací”.

KAPITOLA ČTVRTÁ

Příchod Śrī Nārady

1.4.1

Verš

vyāsa uvāca
iti bruvāṇaṁ saṁstūya
munīnāṁ dīrgha-satriṇām
vṛddhaḥ kula-patiḥ sūtaṁ
bahvṛcaḥ śaunako ’bravīt

Synonyma

vyāsaḥ — Vyāsadeva; uvāca — řekl; iti — takto; bruvāṇam — promluvil; saṁstūya — blahopřál; munīnām — velkých mudrců; dīrgha — dlouhodobý; satriṇām — těch, kteří jsou zaměstnáni vykonáváním oběti; vṛddhaḥ — starší; kula-patiḥ — vůdce shromáždění; sūtam — Sūtovi Gosvāmīmu; bahu-ṛcaḥ — učený; śaunakaḥ — jménem Śaunaka; abravīt — oslovil.

Překlad

Poté, co vyslyšel výroky Sūty Gosvāmīho, Śaunaka Muni, jenž byl starším učeným vůdcem společnosti ṛṣiů, kteří tehdy vykonávali dlouhodobé obětní obřady, Sūtovi Gosvāmīmu poblahopřál následujícími slovy:

Význam

Chce-li někdo ve společnosti učených vyjádřit svůj obdiv a poblahopřát přednášejícímu za jeho proslov, pak je nutné, aby měl následující kvalifikace: musí být vůdcem shromáždění, musí být svým věkem starší než ostatní a navíc musí být nesmírně vzdělaný. Śrī Śaunaka Ṛṣi vlastnil veškeré tyto kvalifikace a byl to tedy on, kdo povstal, aby Śrī Sūtovi Gosvāmīmu poblahopřál, když se Sūta rozhodl, že bude přednášet Śrīmad-Bhāgavatam přesně podle učení Śrī Śukadeva Gosvāmīho s ohledem na svou osobní realizaci. Mít o něčem osobní realizaci neznamená, že člověk samolibě předvádí svoji učenost tím, že se snaží předčít předešlého ācāryu. Řečník musí mít v předešlého ācāryu neochvějnou důvěru a současně musí realizovat dané téma tak důkladně, aby ho dokázal názorně a srozumitelně předložit s ohledem na danou situaci. Původní poslání textu však musí být zachováno. Nejde o to vykřesat z textu nějaký skrytý význam, ale podat text co nejzajímavěji, aby ho publikum snadno pochopilo. Tomu se říká realizace. Vůdce shromáždění, Śaunaka, ocenil řečníka, tedy Śrī Sūtu Gosvāmīho, už jen na základě jeho výroků yathādhītam a yathā-mati. Z tohoto důvodu mu začal s velikou radostí v extázi blahopřát. Vzdělaný člověk by nikdy neměl naslouchat nikomu, kdo nepředstavuje původního ācāryu. Při druhé recitaci Bhāgavatamu byli řečník i publikum ve všech ohledech povolaní — a to by mělo být pravidlem pro každou recitaci tohoto významného textu, chceme-li vůbec dosáhnout správného pochopení jeho velkolepého poselství. Za jiných podmínek je recitace Bhāgavatamu pro světské účely pouhou ztrátou času jak pro řečníka, tak pro jeho publikum.

1.4.2

Verš

śaunaka uvāca
sūta sūta mahā-bhāga
vada no vadatāṁ vara
kathāṁ bhāgavatīṁ puṇyāṁ
yad āha bhagavāñ chukaḥ

Synonyma

śaunakaḥ — Śaunaka; uvāca — řekl; sūta sūta — Ó Sūto Gosvāmī; mahā-bhāga — ten s nejpříznivějším osudem; vada — mluv laskavě; naḥ — k nám; vadatām — mezi těmi, kteří jsou schopni mluvit; vara — ctěný; kathām — poselství; bhāgavatīm — Bhāgavatamu; puṇyām — zbožný; yat — který; āha — vyřkl; bhagavān — velice mocný; śukaḥ — Śrī Śukadeva Gosvāmī.

Překlad

Śaunaka řekl: Ó Sūto Gosvāmī, nejšťastlivější a nejctěnější mezi těmi, kteří mají řečnické a recitátorské schopnosti! Přednes laskavě zbožné poselství Bhāgavatamu, které vyřkl veliký a mocný mudrc Śukadeva Gosvāmī.

Význam

Śaunaka Gosvāmī zde oslovuje Sūtu Gosvāmīho dvakrát, neboť byl uchvácen radostí při pomyšlení, že on i ostatní členové společnosti ṛṣiů budou moci slyšet text Bhāgavatamu, který vyřkl Śukadeva Gosvāmī. Neměli žádný zájem poslouchat nepovolaného recitátora, který by text interpretoval tak, jak by to vyhovovalo jeho vlastním záměrům. Samozvaní recitátoři Bhāgavatamu jsou většinou buď profesionálové nebo tzv. učení impersonalisté, kteří zdaleka nejsou schopni proniknout do transcendentálních činností Nejvyšší Osoby. Impersonalisté překrucují význam Bhāgavatamu tak, aby tím podpořili své neosobní závěry, a profesionálové se okamžitě zaobírají desátým zpěvem Bhāgavatamu, přičemž jejich vysvětlení těch nejdůvěrnějších zábav Pána jsou samozřejmě zcela zcestná. Všichni tito recitátoři jsou nepovolaní. Podílet se na transcendentální diskusi o Śrīmad-Bhāgavatamu je oprávněný pouze ten, kdo je připraven podat Bhāgavatam v souladu s výkladem Śukadeva Gosvāmīho, a ti, kteří jsou připraveni poslouchat Śukadeva Gosvāmīho nebo jeho představitele.

1.4.3

Verš

kasmin yuge pravṛtteyaṁ
sthāne vā kena hetunā
kutaḥ sañcoditaḥ kṛṣṇaḥ
kṛtavān saṁhitāṁ muniḥ

Synonyma

kasmin — v kterém; yuge — období; pravṛttā — započal; iyam — toto; sthāne — na místě; vā — nebo; kena — na jakém; hetunā — základě; kutaḥ — odkud; sañcoditaḥ — inspirovaný; kṛṣṇaḥ — Kṛṣṇa-dvaipāyana Vyāsa; kṛtavān — sestavil; saṁhitām — védské písmo; muniḥ — učenec.

Překlad

Ve kterém období, na kterém místě a z jakého důvodu bylo toto dílo započato? Odkud také dostal veliký mudrc Kṛṣṇa-dvaipāyana Vyāsa k sestavení tohoto literárního díla potřebnou inspiraci?

Význam

Učený Śaunaka Muni se takto tázal proto, že Śrīmad-Bhāgavatam je výjimečným příspěvkem Śrīly Vyāsadeva. Ṛṣiům bylo známé, že Śrīla Vyāsadeva již vysvětlil védské texty různými způsoby a sepsal i Mahābhāratu, aby je mohli pochopit i méně inteligentní ženy, śūdrové a odpadlí členové rodiny dvojzrozených. Śrīmad-Bhāgavatam je ale oproti všem těmto spisům zcela transcendentální, neboť nemá nic společného s ničím hmotným. Proto jsou tyto otázky velmi inteligentní a důležité.

1.4.4

Verš

tasya putro mahā-yogī
sama-dṛṅ nirvikalpakaḥ
ekānta-matir unnidro
gūḍho mūḍha iveyate

Synonyma

tasya — jeho; putraḥ — syn; mahā-yogī — veliký oddaný; sama-dṛk — vyrovnaný; nirvikalpakaḥ — zásadní monista; ekānta-matiḥ — soustředěný v monismu neboli jednotě mysli; unnidraḥ — překonal nevědomost; gūḍhaḥ — neodhalený; mūḍhaḥ — zaostalý; iva — jako; iyate — vypadal jako.

Překlad

Jeho (Vyāsadevův) syn byl velký oddaný, a byl vyrovnaný monista, jehož mysl se stále soustřeďovala v monismu. Byl transcendentální vůči všem světským činnostem, ale jelikož svou opravdovou osobnost neprojevoval, vypadal jako nevědomý člověk.

Význam

Śrīla Śukadeva Gosvāmī byl osvobozenou duší, a z tohoto důvodu se měl neustále na pozoru, aby nebyl svedený iluzorní energií. Také Bhagavad-gītā se zmiňuje o tom, že člověk by měl být velice ostražitý. Zaměstnání osvobozené a podmíněné duše se od sebe diametrálně liší. Osvobozená duše se snaží dělat pokroky k duchovnímu uskutečnění, což podmíněné duši připadá jako sen. Podmíněná duše si neumí představit, čím se vlastně osvobozená duše zabývá. Zatímco podmíněná duše sní o duchovních činnostech, osvobozená duše je probuzená. A osvobozené duši naopak připadá jako sen zaměstnání podmíněné duše. Navenek se sice může zdát, že podmíněná i osvobozená duše jsou na stejné úrovni, ale jejich zaměstnání jsou ve skutečnosti různá; podmíněná duše se soustředí na smyslový požitek, zatímco osvobozená duše se soustředí na seberealizaci. Podmíněná duše je pohroužená do hmoty, ale osvobozená duše je ke hmotě zcela lhostejná. Tento nezájem objasňuje následující śloka.

1.4.5

Verš

dṛṣṭvānuyāntam ṛṣim ātmajam apy anagnaṁ
devyo hriyā paridadhur na sutasya citram
tad vīkṣya pṛcchati munau jagadus tavāsti
strī-pum-bhidā na tu sutasya vivikta-dṛṣṭeḥ

Synonyma

dṛṣṭvā — spatřit; anuyāntam — následoval; ṛṣim — mudrc; ātmajam — jeho syn; api — navzdory tomu; anagnam — nebyl nahý; devyaḥ — překrásné dívčiny; hriyā — ze studu; paridadhuḥ — zakryly těla; na — ne; sutasya — synův; citram — udivující; tat vīkṣya — když to viděl; pṛcchati — otázal se; munau — munimu (Vyāsovi); jagaduḥ — odpověděly; tava — vaše; asti — jsou; strī-pum — mužské a ženské; bhidā — rozdíly; na — ne; tu — avšak; sutasya — synův; vivikta — očištěný; dṛṣṭeḥ — ten, který hledí.

Překlad

Když Śrī Vyāsadeva kráčel za svým synem, překrásné dívčiny, které se koupaly nahé, okamžitě zakryly svá těla oděvem, i když Vyāsadeva sám nebyl nahý. Neučinily to však, když předtím prošel jeho syn. Mudrc se jich ptal proč, a dívky mu odpověděly, že jeho syn byl očištěný, a když se na ně díval, neviděl rozdíl mezi mužem a ženou. Mudrc však tento rozdíl viděl.

Význam

V Bhagavad-gītě (5.18) je řečeno, že učený mudrc vidí stejným způsobem učeného a jemného brāhmaṇu, caṇḍālu (pojídače psů), psa i krávu, neboť vlastní duchovní pohled. Śrīla Śukadeva Gosvāmī již této úrovně dosáhl, a neviděl tudíž muže či ženu; viděl živé bytosti, které mají různé oděvy. Dívky, které se tehdy koupaly, byly schopné rozpoznat mysl muže podle jeho chování, stejně jako rozpoznáme nevinnost dítěte, když se na něj díváme. Śukadeva Gosvāmī byl šestnáctiletý mladík a jeho tělo bylo tedy plně vyspělé. Byl navíc stejně nahý jako dívky. Protože však byl transcendentální vůči jakémukoliv sexuálnímu poměru, jeho vzhled byl velice nevinný. Dívky svojí zvláštní schopností tuto skutečnost ihned vycítily, a proto Śukadevovi nevěnovaly příliš velkou pozornost. Když však kolem procházel jeho otec, okamžitě se zahalily. Ačkoliv svým stářím mohly být jeho dcerami nebo vnučkami, zachovaly se v přítomnosti Vyāsadeva tak, jak se pro vychované dívky sluší a patří. Śrīla Vyāsadeva totiž hrál úlohu hospodáře. Hospodář musí nutně vidět rozdíl mezi mužským a ženským pohlavím; jinak by nemohl plnit své přirozené povinnosti. Měli bychom se tedy snažit rozpoznat duši bez ohledu na to, je-li tělo mužské či ženské. Dokud takto rozlišujeme, nemůžeme se chtít stát sannyāsīnem jako Śukadeva Gosvāmī. Alespoň teoreticky musíme být přesvědčeni, že živá bytost není mužského ani ženského pohlaví. Vnější šat je stvořením hmotné přírody určeným k tomu, aby přitahoval opačné pohlaví a aby se takto živá bytost stále zaplétala do hmotného bytí. Osvobozená duše je nad tímto zvráceným rozlišováním. Nevidí rozdíl mezi tou či onou živou bytostí, neboť každou z nich vidí jako duši. Dokonalost takového duchovního pohledu se nazývá osvobození, a Śrīla Śukadeva Gosvāmī tohoto stavu dosáhl. Śrīla Vyāsadeva byl rovněž na transcendentální úrovni, ale protože žil životem hospodáře a měl na mysli společenské zásady, nepředstíral, že je osvobozenou duší.

1.4.6

Verš

katham ālakṣitaḥ pauraiḥ
samprāptaḥ kuru-jāṅgalān
unmatta-mūka-jaḍavad
vicaran gaja-sāhvaye

Synonyma

katham — jak; ālakṣitaḥ — poznali o koho se jedná; pauraiḥ — obyvatelé; samprāptaḥ — přišel; kuru-jāṅgalān — provincie Kuru-jāṅgala; unmatta — šílený; mūka — němý; jaḍavat — zaostalý ve vývinu; vicaran — bloumal; gaja-sāhvaye — Hastināpur.

Překlad

Jak na něm (na Śrīlovi Śukadevovi, synovi Vyāsy) poznali obyvatelé Hastināpuru (dnešního Dillí), o koho se jedná, když zavítal do jejich města poté, co se toulal provinciemi Kuru a Jāṅgala, a vypadal jako šílený, němý a duševně zaostalý člověk?

Význam

Dnešní Dillí se původně jmenovalo Hastināpur, podle zakladatele města, krále Hastī. Když Gosvāmī Śukadeva opustil dům svého otce, potloukal se bez cíle jako blázen. Lidé proto stěží mohli poznat, o jak výjimečnou osobnost se jedná. Moudrého člověka poznáme podle toho, co říká, a ne podle toho, jak vypadá. K sādhuovi, mudrci, se nechodí proto, abychom se na něj dívali, ale abychom ho poslouchali. Neposloucháme-li jeho slova, nemá styk s ním žádný význam. Śukadeva Gosvāmī byl sādhu, který uměl hovořit o transcendentálních činnostech Pána. Nikterak se nesnažil, aby svými slovy pouze pobavil obyčejné lidi. Jeho postavení vyšlo najevo, když hovořil o Bhāgavatamu; nikdy nepředváděl žádné triky jako kouzelník. Navenek vypadal jako duševně zaostalý a němý blázen, ale ve skutečnosti byl tou nejpokročilejší transcendentální osobností.

1.4.7

Verš

kathaṁ vā pāṇḍaveyasya
rājarṣer muninā saha
saṁvādaḥ samabhūt tāta
yatraiṣā sātvatī śrutiḥ

Synonyma

katham — jak se stalo; vā — také; pāṇḍaveyasya — potomek Pāṇḍua (Parīkṣit); rājarṣeḥ — král, jenž byl současně mudrcem; muninā — s munim; saha — s; saṁvādaḥ — rozhovor; samabhūt — uskutečnil se; tāta — ó drahý; yatra — přičemž; eṣā — takto; sātvatī — transcendentální; śrutiḥ — esence Ved.

Překlad

Jak se stalo, že se král Parīkṣit setkal s tímto velkým mudrcem a mohl tak vyslechnout zpěv transcendentální esence všech Ved (Bhāgavatam)?

Význam

Zde je řečeno, že Śrīmad-Bhāgavatam je esencí Ved. Nejedná se o žádnou vymyšlenou pověst, jak někdy soudí nezasvěcení lidé. Nazývá se také Śuka-saṁhitā, védský hymnus, který přednesl veliký osvobozený mudrc Śrī Śukadeva Gosvāmī.

1.4.8

Verš

sa go-dohana-mātraṁ hi
gṛheṣu gṛha-medhinām
avekṣate mahā-bhāgas
tīrthī-kurvaṁs tad āśramam

Synonyma

saḥ — on (Śukadeva Gosvāmī); go-dohana-mātram — jen po dobu podojení krávy; hi — jistě; gṛheṣu — v domě; gṛha-medhinām — hospodářů; avekṣate — čekal; mahā-bhāgaḥ — ten s nejpříznivějším osudem; tīrthī — pouť; kurvan — změnil; tat āśramam — obydlí.

Překlad

Śukadeva Gosvāmī míval ve zvyku zůstat na prahu hospodářova domu pouze po dobu, kterou trvalo podojení krávy. A dělal to jen proto, aby posvětil jeho obydlí.

Význam

Śukadeva Gosvāmī se střetl s králem Parīkṣitem a vysvětlil mu celý Śrīmad-Bhāgavatam. Neměl ve zvyku zůstávat v nějaké hospodářské usedlosti déle než půl hodiny (v době, kdy se dojí kráva), a pouze od takto poctěného hospodáře přijal almužnu. To stačilo k tomu, aby svojí příznivou přítomností celé místo posvětil. Śukadeva Gosvāmī je proto ukázkou ideálního kazatele, který je zcela na transcendentální úrovni. Ti, kteří vstoupili do životního řádu odříkání a odevzdali se misi kázat Boží poselství, by si z jeho příkladu měli vzít ponaučení, že jejich styky s hospodáři se mají výhradně omezovat na to, aby je osvítili v transcendentálním poznání. Žádost o almužnu od hospodáře má sloužit k posvěcení jeho domu. Kdo žije v řádu odříkání se nesmí nechat zlákat půvabem světského majetku hospodářů a začít pak světským lidem podstrojovat. To je pro něho nebezpečnější, než kdyby vypil jed nebo spáchal sebevraždu.

1.4.9

Verš

abhimanyu-sutaṁ sūta
prāhur bhāgavatottamam
tasya janma mahāścaryaṁ
karmāṇi ca gṛṇīhi naḥ

Synonyma

abhimanyu-sutam — syn Abhimanyua; sūta — ó Sūto; prāhuḥ — říká se; bhāgavata-uttamam — prvotřídní oddaný Pána; tasya — jeho; janma — narození; mahā-āścaryam — velmi podivuhodné; karmāṇi — činnosti; ca — a; gṛṇīhi — prosím řekni; naḥ — nám.

Překlad

Říká se, že Mahārāja Parīkṣit je prvotřídní oddaný Pána a že jeho narození a činnosti jsou podivuhodné. Vyprávěj nám o něm, prosím.

Význam

Narození Mahārāje Parīkṣita je podivuhodné proto, že ho v lůně jeho matky zachránil Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství. Jeho činnosti jsou také podivuhodné, protože potrestal Kaliho, který se pokoušel zabít krávu. Zabíjet krávy znamená končit s lidskou civilizací. Král chránil krávu před tím, aby ji nezabil největší představitel hříchu. Jeho smrt je také podivuhodná, protože o ní dostal zprávu předem, což je podivuhodné pro každou smrtelnou bytost. Měl čas se na svůj odchod připravit, a proto usedl na břehu Gangy a naslouchal vyprávění o transcendentálních činnostech Pána. Po celou dobu, kdy poslouchal Bhāgavatam, nejedl a nepil a ani na okamžik neusnul. Vše, co se vztahuje na Mahārāje Parīkṣita, je tedy podivuhodné a zaslouží si naši pozornost. Śaunaka zde vyjadřuje touhu dovědět se o něm všechny podrobnosti.

1.4.10

Verš

sa samrāṭ kasya vā hetoḥ
pāṇḍūnāṁ māna-vardhanaḥ
prāyopaviṣṭo gaṅgāyām
anādṛtyādhirāṭ-śriyam

Synonyma

saḥ — on; samrāṭ — král; kasya — z jakých pohnutek; vā — nebo; hetoḥ — důvodů; pāṇḍūnām — synů Pāṇḍua; māna-vardhanaḥ — ten, kdo obohacuje rodinu; prāya-upaviṣṭaḥ — sedět a postit se; gaṅgāyām — na břehu Gangy; anādṛtya — bez ohledu na; adhirāṭ — získané království; śriyam — bohatství.

Překlad

Byl to veliký král a patřilo mu veškeré bohatství ohromného království, které získal. Jeho šlechetnost jen zvětšovala slávu rodu Páṇḍuovců. Proč se tedy všeho zřekl a usedl na břehu Gangy, aby bez jídla a pití očekával svou smrt?

Význam

Mahārāja Parīkṣit byl vládcem celé země, všech moří a oceánů. A nemusel se obtěžovat tím, aby toto království vydobyl vlastním snažením; zdědil jej po Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi a jeho bratrech. Navíc byl schopným správcem, který byl hodný dobrého jména svých předků. Jeho bohatství i vláda byly tím pádem v naprostém pořádku. Proč se tedy všech těchto příznivých podmínek zřekl a usedl na břehu Gangy, aby se postil až do okamžiku smrti? To je překvapující a všichni přítomní proto chtěli znát důvod.

1.4.11

Verš

namanti yat-pāda-niketam ātmanaḥ
śivāya hānīya dhanāni śatravaḥ
kathaṁ sa vīraḥ śriyam aṅga dustyajāṁ
yuvaiṣatotsraṣṭum aho sahāsubhiḥ

Synonyma

namanti — klanějí se; yat-pāda — jehož nohy; niketam — pod; ātmanaḥ — vlastní; śivāya — blaho; hānīya — obvykle přinášelo; dhanāni — bohatství; śatravaḥ — nepřátelé; katham — proč; saḥ — on; vīraḥ — rytířský; śriyam — výsady; aṅga — ó; dustyajām — nepřekonatelné; yuvā — v plném mládí; aiṣata — toužil; utsraṣṭum — zříci se; aho — projev údivu; saha — s; asubhiḥ — život.

Překlad

Byl to tak velký panovník, že se všichni nepřátelé přicházeli klanět u jeho nohou a pro vlastní prospěch mu odevzdávali veškerý svůj majetek. Byl mladý a statný a měl nepřekonatelné královské výsady. Proč se chtěl všeho zříci, včetně vlastního života?

Význam

Za celý svůj život nepoznal nic nežádoucího. Byl ještě poměrně mladý a mohl si užívat života s mocí a bohatstvím. Neměl tedy proč odcházet z aktivního života. S vybíráním královských daní nebyly také potíže, protože byl tak mocný a rytířský, že i jeho nepřátelé za ním přicházeli a klaněli se u jeho nohou a odevzdávali pro vlastní prospěch veškerý svůj majetek. Mahārāja Parīkṣit byl zbožný král. Nepřátele si podmanil a celé jeho království vzkvétalo blahobytem. Všude dostatek mléka, obilí a kovů, řeky a hory měly svoji plnou sílu. Z hmotného hlediska tedy nic nechybělo. Král proto očividně neměl žádný důvod předčasně se zříkat svého království a života. Mudrci s napětím očekávali vyprávění o všech těchto věcech.

1.4.12

Verš

śivāya lokasya bhavāya bhūtaye
ya uttama-śloka-parāyaṇā janāḥ
jīvanti nātmārtham asau parāśrayaṁ
mumoca nirvidya kutaḥ kalevaram

Synonyma

śivāya — blaho; lokasya — všech živých bytostí; bhavāya — pro rozkvět; bhūtaye — pro hospodářský vzestup; ye — ten, kdo je; uttama-śloka-parāyaṇāḥ — oddán zájmu Osobnosti Božství; janāḥ — lidé; jīvanti — žijí; na — avšak ne; ātma-artham — sobecké zájmy; asau — to; para-āśrayam — útočiště pro druhé; mumoca — zřekl se; nirvidya — osvobozen od veškeré upoutanosti; kutaḥ — z jakého důvodu; kalevaram — smrtelné tělo.

Překlad

Ti, kteří jsou oddáni zájmu Osobnosti Božství, žijí pouze pro blaho, rozvoj a štěstí druhých. Nežijí pro žádný sobecký zájem. Přestože byl král (Parīkṣit) odpoután od jakýchkoliv hmotných statků, jak se mohl zříci svého smrtelného těla, jež bylo útočištěm pro druhé?

Význam

Parīkṣit Mahārāja byl ideálním králem a hospodářem, protože byl oddaným Osobnosti Božství. Oddaný Pána má automaticky veškeré dobré vlastnosti. A král toho byl typickým příkladem. Osobně nikterak nelpěl na veškerém světském bohatství, které vlastnil. Protože však měl jako král za povinnost dbát na blahobyt všech svých podřízených, neustále se zaměstnával prací pro blaho svých občanů nejen v tomto životě, ale i v příštím. Nepřipouštěl jatka nebo zabíjení krav. Nebyl to žádný pošetilý a předpojatý vládce, který by jednu živou bytost chránil a druhou nechával zabít. Byl to oddaný Pána a znal proto dokonale způsob, jak vést svoji vládu, aby byl šťastný každý — lidé, zvířata, rostliny a všechna živá stvoření. Neměl žádné sobecké zájmy. Sobectví se buď soustřeďuje na sebe samého nebo se rozšiřuje na druhé. Král však neměl ani jedno z nich. Jeho zájmem bylo potěšit Nejvyšší Pravdu, Osobnost Božství. Král je zástupce Nejvyššího Pána a jeho zájmy se proto musí ztotožňovat se zájmy Nejvyššího Pána, který si přeje, aby se všechny živé bytosti podrobily Jeho vůli a tím dosáhly stálého štěstí. Zájmem krále tedy je vést všechny občany svého království zpět do království Božího. Činnosti obyvatel je nutno uspořádat tak, aby nakonec mohli jít zpátky domů, zpátky k Bohu. Vláda ukázkového krále zaručuje v království hojnost všeho. V takové společnosti lidé nemusí jíst zvířata. Hojnost obilí, mléka, ovoce a zeleniny zaručuje bohatě potravu pro všechny lidi i zvířata k jejich plné spokojenosti. Jsou-li všechny živé bytosti spokojené s potravou a obydlím, a řídí-li se navíc předepsanými pravidly, nemůže docházet k žádným vzájemným neshodám. Král Parīkṣit byl ctnostný král a za jeho vlády byli všichni šťastní.

1.4.13

Verš

tat sarvaṁ naḥ samācakṣva
pṛṣṭo yad iha kiñcana
manye tvāṁ viṣaye vācāṁ
snātam anyatra chāndasāt

Synonyma

tat — to; sarvam — vše; naḥ — nám; samācakṣva — jasně vysvětli; pṛṣṭaḥ — dotázán; yat iha — zde; kiñcana — to vše; manye — myslíme; tvām — ty; viṣaye — ve všech oborech; vācām — významy slov; snātam — dokonale seznámený; anyatra — mimo; chāndasāt — část Ved.

Překlad

Víme, že jsi znalý smyslu všech předmětů s výjimkou některých částí Ved, a jistě nám proto dáš na všechny otázky, které jsme ti právě položili, patřičně jasné odpovědi.

Význam

Rozdíl mezi Vedami a Purāṇami je jako rozdíl mezi brāhmaṇy a parivrājakācāryi. Brāhmaṇové mají za úkol dohlížet na vykonávání plodonosných obětí uvedených ve Vedách, zatímco parivrājakācāryové, učení kazatelé, mají mezi všechny členy společnosti bez výjimky rozšířit transcendentální poznání. Parivrājakācāryové tudíž často neumí dokonale vyslovovat védské mantry, které brāhmaṇové pronášejí při védských rituálech podle přesných pravidel přízvuku a rytmu. To však neznamená, že putující kazatel je méně důležitý než brāhmaṇa. Oba jsou zároveň totožní a odlišní, protože i když se jejich cesty liší, jejich cíl je totožný.

Mezi védskými mantrami a tím, co je vysvětleno na stránkách Purāṇ a Itihās, také není rozdíl. Śrīla Jīva Gosvāmī napsal, že podle Mādhyandina-śruti emanují všechny Vedy, tedy Sāma, Atharva, Ṛg, Yajur, jakož i Purāṇy, Itihāsy, Upaniṣady atd. z dechu Nejvyšší Bytosti. Rozdíl spočívá v tom, že védské mantry většinou začínají praṇava oṁkārou a jejich recitace vyžaduje naučit se přísná pravidla rytmu a výslovnosti. To však neznamená, že Śrīmad-Bhāgavatam je méně důležitý nežli védské mantry. Naopak, jak již bylo řečeno, je to zralý plod veškerého védského písemnictví. Navíc nejdokonaleji osvobozená duše, Śrīla Śukadeva Gosvāmī, je neustále do učení Bhāgavatamu pohroužen, přestože je již od narození seberealizovanou osobností. Śrīla Sūta Gosvāmī kráčí ve stopách velikého Śukadeva, a jeho postavení proto není o nic méně významné, i když nebyl dokonale zběhlý v rytmické recitaci védských manter, která je ostatně více věcí cviku než opravdové realizace. Realizace je důležitější než opakování manter jako papoušek.

1.4.14

Verš

sūta uvāca
dvāpare samanuprāpte
tṛtīye yuga-paryaye
jātaḥ parāśarād yogī
vāsavyāṁ kalayā hareḥ

Synonyma

sūtaḥ — Sūta Gosvāmī; uvāca — řekl; dvāpare — ve druhém věku; samanuprāpte — při příchodu; tṛtīye — třetí; yuga — věk; paryaye — na místě; jātaḥ — byl zplozen; parāśarāt — Parāśarou; yogī — velký mudrc; vāsavyām — v lůně dcery Vasua; kalayā — v úplné části; hareḥ — Osobnosti Božství.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: V době překrytí druhého a třetího věku se v lůně Satyavatī, dcery Vasua, narodil Parāśarovi velký mudrc (Vyāsadeva).

Význam

Průběh čtyř věků, tedy Satya, Dvāpara, Tretā a Kali, je přesně chronologický. Přesto se stává, že se dva věky překryjí. Za vlády Vaivasvaty Manua se překryl dvacátý osmý cyklus čtyř věků, a třetí věk předcházel druhému. V tomto daném věku se také zjevuje Pán Śrī Kṛṣṇa, což vysvětluje určitou změnu, která nastala. Matkou velkého mudrce byla Satyavatī, dcera Vasua (rybáře), a jeho otcem byl veliký Parāśara Muni. To je historie narození Vyāsadeva. Každý věk je rozdělen na tři období, kterým se říká sandhyā. Vyāsadeva se zjevil v třetí sandhye zde uvedeného věku.

1.4.15

Verš

sa kadācit sarasvatyā
upaspṛśya jalaṁ śuciḥ
vivikta eka āsīna
udite ravi-maṇḍale

Synonyma

saḥ — on; kadācit — jednou; sarasvatyāḥ — na břehu Sarasvatī; upaspṛśya — poté, co dokončil své ranní koupele; jalam — voda; śuciḥ — očištěn; vivikte — soustředil se; ekaḥ — o samotě; āsīnaḥ — takto usazen; udite — za úsvitu; ravi-maṇḍale — slunečního kotouče.

Překlad

Jednoho dne při východu slunce (Vyāsadeva) vykonal svou obřadní koupel ve vodách posvátné Sarasvatī, usedl o samotě a začal se soustředit.

Význam

Řeka Sarasvatī protéká oblastí v Himálaji, které se říká Badarikāśram. V této śloce se tedy jedná o místo Śamyāprāsa v Badarikāśramu, kde přebývá Śrī Vyāsadeva.

1.4.16

Verš

parāvara-jñaḥ sa ṛṣiḥ
kālenāvyakta-raṁhasā
yuga-dharma-vyatikaraṁ
prāptaṁ bhuvi yuge yuge

Synonyma

para-avara — minulost a budoucnost; jñaḥ — ten, kdo zná; saḥ — on; ṛṣiḥ — Vyāsadeva; kālena — časem; avyakta — neprojevený; raṁhasā — velkou silou; yuga-dharma — činnosti daného věku; vyatikaram — úchylky; prāptam — projevily se; bhuvi — na Zemi; yuge yuge — různé věky.

Překlad

Veliký mudrc Vyāsadeva viděl úchylky, které se objeví v povinnostech příslušného věku. K tomu na Zemi dochází v různých dobách působením času a neviditelných sil.

Význam

Velcí mudrci jako Vyāsadeva jsou osvobozené duše. Jsou proto schopni velmi jasně vidět jak minulost, tak budoucnost. Vyāsadeva byl tedy schopen rozpoznat budoucí úchylky věku Kali, a vzhledem k tomu začal připravovat patřičná opatření, která by lidem v tomto temném věku umožnila dovršit poslání lidského života. V tomto věku Kali jsou lidé obecně příliš poutáni k pomíjivé hmotě. Pro svoji nevědomost nejsou schopni ocenit opravdové výhody, které jim skýtá lidský život, a nemohou být osvíceni duchovním poznáním.

1.4.17-18

Verš

bhautikānāṁ ca bhāvānāṁ
śakti-hrāsaṁ ca tat-kṛtam
aśraddadhānān niḥsattvān
durmedhān hrasitāyuṣaḥ

durbhagāṁś ca janān vīkṣya
munir divyena cakṣuṣā
sarva-varṇāśramāṇāṁ yad
dadhyau hitam amogha-dṛk

Synonyma

bhautikānām ca — také všeho, co je stvořené hmotou; bhāvānām — činnosti; śakti-hrāsam ca — a úpadek přirozené síly; tat-kṛtam — učiněno tím; aśraddadhānān — nevěřících; niḥsattvān — netrpělivost způsobená nedostatkem kvality dobra; durmedhān — přihlouplí; hrasita — omezení; āyuṣaḥ — trvání života; durbhagān ca — také ti nešťastní; janān — lidé; vīkṣya — když viděl; muniḥ — muni; divyena — transcendentální; cakṣuṣā — pohledem; sarva — všichni; varṇa-āśramāṇām — všech stavů a životních řádů; yat — co; dadhyau — přemýšlel; hitam — blaho; amogha-dṛk — ten, kdo je dokonale obdařen poznáním.

Překlad

Veliký mudrc, obdařený dokonalým poznáním, viděl svým transcendentálním pohledem, jak vlivem věku dojde k úpadku všeho hmotného. Viděl také, jak se nevěřícím lidem zkrátí délka života a jak budou netrpěliví, jelikož budou postrádat kvalitu dobra. Přemýšlel proto, jak pomoci lidem všech řádů a životních stavů.

Význam

Neviditelné síly času jsou tak mocné, že veškerá hmota je časem odsouzena k zapomnění. V Kali-yuze, která je poslední v koloběhu čtyř věků, se vlivem času ze všech hmotných předmětů vytrácí veškerá síla. Délka života hmotného těla člověka i jeho paměť jsou v tomto věku velice omezené. Hmota už také není tolik plodná. Zem nevydává tolik obilí jako v předešlých věcích. Krávy nedávají tolik mléka jako dřív. Úroda zeleniny a ovoce je nižší. To znamená, že všem živým bytostem, lidem i zvířatům, se nedostává kvalitní syté potravy. Při nedostatku tolika životních nezbytností se délka života přirozeně zkracuje, paměť je slabá, inteligence je mizivá, vzájemné vztahy jsou plné pokrytectví a tak dále.

Velký mudrc Vyāsadeva to viděl transcendentálním pohledem. Stejně jako astrolog je schopen vidět budoucí osud člověka nebo astronom předpovědět zatmění slunce a měsíce, osvobozené duše, které vidí skrze zjevená písma, dovedou předpovědět budoucnost celého lidstva. Umožňuje jim to jasný pohled pramenící z jejich duchovní dokonalosti.

Všichni tito transcendentalisté, kteří jsou přirozeně také oddanými Pána, se nepřetržitě snaží sloužit blahu celého lidstva. Jsou skutečnými přáteli všech lidí a rozhodně se nepodobají představitelům společnosti, kteří nejsou schopni předpovědět ani co se stane za pět minut. Všichni lidé tohoto věku — jak lidstvo celkově, tak jeho takzvaní vůdci — jsou v nešťastné situaci, bez víry v duchovní poznání a pod vlivem věku Kali. Stále je trápí různé nemoci. V našem věku například tuberkulóza napadla mnoho lidí a existuje pro ně mnoho nemocnic, ale dříve se vzhledem k příznivějším poměrům vůbec nevyskytovala. Nešťastní lidé tohoto věku se však pramálo zajímají o to, co říkají transcendentalisté, kteří jsou zástupci Śrīly Vyāsadeva a kteří neustále usilují o pozdvižení lidstva, příslušníků všech stavů a řádů společnosti. Nejvýznamnější dobrodinci jsou transcendentalisté, kteří zastupují poselství Vyāsy, Nārady, Madhvy, Caitanyi, Rūpy, Sarasvatīho atd. Ti všichni jsou jeden a tentýž. Může se jednat o různé osobnosti, ale cílem jejich poslání je jedna a táž věc: umožnit pokleslým duším návrat zpátky domů, zpátky k Bohu.

1.4.19

Verš

cātur-hotraṁ karma śuddhaṁ
prajānāṁ vīkṣya vaidikam
vyadadhād yajña-santatyai
vedam ekaṁ catur-vidham

Synonyma

cātuḥ — čtyři; hotram — obětní ohně; karma śuddham — očista činů; prajānām — lidí obecně; vīkṣya — poté, co viděl; vaidikam — podle védských rituálů; vyadadhāt — učinit; yajña — oběť; santatyai — rozšířit; vedam ekam — pouze jedna Veda; catuḥ-vidham — do čtyř oddílů.

Překlad

Viděl, že oběti uvedené ve Vedách jsou prostředkem k očistě lidských činností. Pro zjednodušení celého postupu rozdělil jednu Vedu do čtyř, aby je rozšířil mezi lidi.

Význam

Na počátku byla pouze jedna Veda s názvem Yajur. Tam byly popsány čtyři druhy obětí. Pro ulehčení jejich vykonávání byla tato Veda rozdělena do čtyř kategorií obětí, které jsou určeny k očistě činností předepsaných čtyřem řádům. Nad čtyřmi Vedami — Ṛg, Yajur, Sāma a Atharva — se nacházejí Purāṇy, Mahābhārata, Saṁhity atd., které jsou též známé jako pátá Veda. Śrī Vyāsadeva a jeho mnozí učedníci jsou všichni historické osobnosti a vyznačují se nesmírnou vlídností a soucitem k pokleslým duším tohoto věku Kali. Purāṇy a Mahābhārata jsou proto vyprávění dějinných skutečností a příběhů, na kterých je vysvětleno učení čtyř Ved. O autoritě Purāṇ a Mahābhāraty jako nedílných součástí Ved nemá žádný význam pochybovat. Chāndogya Upaniṣad (7.1.4) hovoří o Purāṇách a Mahābhāratě, které mají často označení historické záznamy, jako o páté Vedě. To je také způsob, jakým Śrīla Jīva Gosvāmī určuje hodnotu jednotlivých zjevených písem.

1.4.20

Verš

ṛg-yajuḥ-sāmātharvākhyā
vedāś catvāra uddhṛtāḥ
itihāsa-purāṇaṁ ca
pañcamo veda ucyate

Synonyma

ṛg-yajuḥ-sāma-atharva-ākhyāḥ — jména čtyř Ved; vedāḥ — Vedy; catvāraḥ — čtyři; uddhṛtāḥ — oddělené jako samostatné části; itihāsa — historické záznamy (Mahābhārata); purāṇam ca — a Purāṇy; pañcamaḥ — pátá; vedaḥ — původní zdroj poznání; ucyate — je řečeno.

Překlad

Čtyři díly původního zdroje poznání (Vedy) byly zapsané jako samostatné části. Historické skutečnosti a autentické příběhy, o kterých pojednávají Purāṇy, se však nazývají pátou Vedou.

1.4.21

Verš

tatrarg-veda-dharaḥ pailaḥ
sāmago jaiminiḥ kaviḥ
vaiśampāyana evaiko
niṣṇāto yajuṣām uta

Synonyma

tatra — tehdy; ṛg-veda-dharaḥ — profesor Ṛg Vedy; pailaḥ — ṛṣi jménem Paila; sāma-gaḥ — Sāma Vedy; jaiminiḥ — ṛṣi jménem Jaimini; kaviḥ — vysoce kvalifikovaný; vaiśampāyanaḥ — ṛṣi jménem Vaiśampāyana; eva — pouze; ekaḥ — sám; niṣṇātaḥ — dobře znalý; yajuṣām — Yajur Vedy; uta — oslavovaný.

Překlad

Poté, co byly Vedy rozděleny na čtyři oddíly, stal se Paila Ṛṣi profesorem Ṛg Vedy, Jaimini se stal profesorem Sāma Vedy a samotný Vaiśampāyana se proslavil s Yajur Vedou.

Význam

Každá jednotlivá Veda byla svěřena určitému učenci, aby ji dále rozvíjel.

1.4.22

Verš

atharvāṅgirasām āsīt
sumantur dāruṇo muniḥ
itihāsa-purāṇānāṁ
pitā me romaharṣaṇaḥ

Synonyma

atharva — Atharva Veda; aṅgirasām — ṛṣimu Aṅgirovi; āsīt — byla svěřená; sumantuḥ — známý též pod jménem Sumantu Muni; dāruṇaḥ — vážně oddaný Atharva Vedě; muniḥ — mudrc; itihāsa-purāṇānām — historické záznamy a Purāṇy; pitā — otec; me — můj; romaharṣaṇaḥ — ṛṣi Romaharṣaṇa.

Překlad

Sumantu Munimu Aṅgirovi, který byl velice oddaný své práci, byla svěřena Atharva Veda. A mému otci, Romaharṣaṇovi, byly svěřeny Purāṇy a historické záznamy.

Význam

Ve śruti-mantrách je také řečeno, že Aṅgirā Muni, který důsledně následoval přísné zásady Atharva Vedy, byl vůdcem následovníků Atharva Vedy.

1.4.23

Verš

ta eta ṛṣayo vedaṁ
svaṁ svaṁ vyasyann anekadhā
śiṣyaiḥ praśiṣyais tac-chiṣyair
vedās te śākhino ’bhavan

Synonyma

te — oni; ete — všichni; ṛṣayaḥ — vzdělaní učenci; vedam — jednotlivé Vedy; svam svam — ve svých přidělených oborech; vyasyan — vykonávali; anekadhā — mnoho; śiṣyaiḥ — učedníci; praśiṣyaiḥ — učedníci učedníků; tat-śiṣyaiḥ — učedníci učedníků učedníků; vedāḥ te — následovníci jednotlivých Ved; śākhinaḥ — různá odvětví; abhavan — takto se stali.

Překlad

Všichni tito vzdělaní učenci pak předali Vedy, které jim byly svěřeny, mnoha svým učedníkům, a zároveň i jejich učedníkům a učedníkům jejich učedníků. Takto vznikly příslušné školy následovníků Ved.

Význam

Vedy jsou původním zdrojem poznání. Neexistuje žádné poznání, ať hmotné či transcendentální, které by nepatřilo k původnímu textu Ved. Vedy se pouze vyvíjejí do různých odvětví. Původně je podali velicí, významní a vzdělaní profesoři. Védské poznání, které bylo rozdělené na různá odvětví s různými posloupnostmi učedníků, se tak vlastně šíří po celém světě. Nikdo tedy nemůže prohlašovat, že vlastní nějaké nezávislé poznání, které je mimo dosah Ved.

1.4.24

Verš

ta eva vedā durmedhair
dhāryante puruṣair yathā
evaṁ cakāra bhagavān
vyāsaḥ kṛpaṇa-vatsalaḥ

Synonyma

te — to; eva — jistě; vedāḥ — kniha poznání; durmedhaiḥ — méně vzdělanými; dhāryante — mohou si osvojit; puruṣaiḥ — člověkem; yathā — tolik co; evam — takto; cakāra — upravil; bhagavān — mocný; vyāsaḥ — veliký mudrc Vyāsa; kṛpaṇa-vatsalaḥ — velmi dobrotivý vůči nevědomým lidem.

Překlad

Veliký mudrc Vyāsadeva, který je velmi dobrotivý k nevědomým masám, takto upravil Vedy, aby jim mohli porozumět i méně vzdělaní lidé.

Význam

Je jen jedna Veda, a zde se vysvětluje důvod, proč byla rozdělena na mnoho částí. Veda, zárodek veškerého poznání, není věcí, kterou by snadno pochopil jakýkoliv obyčejný člověk. Je řečeno, že právo studovat Vedy je výlučně záležitostí kvalifikovaného brāhmaṇy. Toto omezení se velice často vykládá mylným způsobem. Jedna skupina lidí, kteří se prohlašují za kvalifikované brāhmaṇy pouze na základě toho, že se narodili v bráhmanské rodině, prohlašuje studium Ved za výsadu kasty brāhmaṇů. Jiní naopak považují takový postoj za bezpráví vůči příslušníkům jiných kast, kteří se shodou okolností nenarodili v rodině brāhmaṇů. Obě tyto interpretace však postrádají objektivitu. I Brahmājīmu musel Vedy vysvětlit Svrchovaný Pán. To znamená, že védskou učenost může pochopit pouze ten, kdo má výjimečné vlastnosti, pocházející z kvality dobra. Ten, kdo je pod vlivem vášně a nevědomosti, nemůže Vedám porozumět. Konečným cílem védského poznání je Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství. Velmi zřídka se stane, aby někdo pod vlivem vášně a nevědomosti mohl tuto Osobnost pochopit. V Satya-yuze byli všichni v kvalitě dobra. Postupně během věků Tretā a Dvāpara vliv kvality dobra ustoupil a valná většina lidí se zkazila. V současné době už kvalita dobra téměř zcela vymizela, a proto milosrdný a mocný mudrc Śrīla Vyāsadeva v zájmu nevzdělaných lidí rozdělil a upravil Vedy takovým způsobem, aby je i méně inteligentní osoby pod vlivem kvalit vášně a nevědomosti mohly prakticky následovat. To je dále vysvětleno v následující śloce.

1.4.25

Verš

strī-śūdra-dvijabandhūnāṁ
trayī na śruti-gocarā
karma-śreyasi mūḍhānāṁ
śreya evaṁ bhaved iha
iti bhāratam ākhyānaṁ
kṛpayā muninā kṛtam

Synonyma

strī — třída žen; śūdra — třída dělníků; dvija-bandhūnām — přátel dvojzrozenců; trayī — tři; na — ne; śruti-gocarā — pro pochopení; karma — v činnostech; śreyasi — pro blaho; mūḍhānām — bláznů; śreyaḥ — nejvyšší prospěch; evam — takto; bhavet — dosažený; iha — tímto; iti — tak uvažoval; bhāratam — velká Mahābhārata; ākhyānam — historické skutečnosti; kṛpayā — z velké milosti; muninā — muni; kṛtam — dokončil.

Překlad

Velký mudrc ze soucitu usoudil, že je vhodné upravit Vedy tak, aby lidé měli možnost dosáhnout konečný cíl života. Sestavil proto velké dějinné vyprávění s názvem Mahābhārata, které je určené pro ženy, dělníky a přátele dvojzrozenců.

Význam

Přítel rodiny dvojzrozenců je ten, kdo se sice narodil v rodině brāhmaṇů, kṣatriyů nebo vaiśyů, čili v jedné z rodin, které jsou tradičně duchovně založené, avšak svou kvalifikací se nevyrovná svým předkům. Nelze jej proto považovat za dvojzrozence, neboť nedosáhl patřičného očištění. Očišťování začíná již před narozením. Obřad, který očišťuje početí dítěte, se nazývá Garbhādhāna-saṁskāra, a ten, kdo neprošel tímto duchovním rodinným plánováním, není přijat jako skutečný člen rodiny dvojzrozených. Pak následují další očistné procesy, ke kterým patří obřad předání posvátné šňůry. Tento obřad se koná při zasvěcení, a teprve člověk, který se mu podrobí, se pak může oprávněně nazývat dvojzrozencem. Za první narození se považuje saṁskāra početí, a druhé pak nastává při duchovním zasvěcení. Jako skutečného dvojzrozence můžeme nazývat toho, kdo měl možnost projít těmito důležitými saṁskārami.

Když se tedy otec a matka neřídí procesem duchovního rodinného plánování a plodí děti z pouhé vášně, tyto děti se pak nazývají dvija-bandhuové. Tito dvija-bandhuové přirozeně nemohou být tak inteligentní jako děti, které prošly obvyklým očištěním v rodinách dvojzrozenců. Proto se také dvija-bandhuové řadí k ženám a śūdrům, kteří jsou obdařeni menší inteligencí. Śūdrové a ženy se nemusejí podrobovat žádným saṁskārám s výjimkou sňatkového obřadu.

Méně inteligentní lidé, jakými jsou ženy, śūdrové a nekvalifikovaní synové z vyšších kast, nemají nutné předpoklady k tomu, aby mohli pochopit smysl transcendentálních Ved. Pro tento druh lidí byla určena Mahābhārata. Účelem Mahābhāraty je podat podstatu Ved, a z toho důvodu byla do Mahābhāraty začleněna Bhagavad-gītā, která představuje jejich shrnutí. Méně inteligentní lidé se většinou více zajímají o příběhy než o filozofii, a Pán Śrī Kṛṣṇa proto vyslovil filozofii Ved v podobě Bhagavad-gīty. Vyāsadeva i Pán Kṛṣṇa jsou na úrovni transcendence, a na pomoci pokleslým duším tohoto věku spolupracovali. Bhagavad-gītā je tedy esencí všeho védského poznání. Jako všechny Upaniṣady je to základní kniha o duchovních hodnotách. Filozofie Vedānty je určena pro duchovně pokročilé. Jedině pokročilý, postgraduální duchovní student je také schopen proniknout do oblasti duchovní, tj. oddané služby Pánu. Je to veliká věda a jejím nejvýznamnějším profesorem je Pán Sám v podobě Pána Śrī Caitanyi Mahāprabhua. Osoby, které zplnomocní, pak mohou zasvěcovat další do transcendentální láskyplné služby Pánu.

1.4.26

Verš

evaṁ pravṛttasya sadā
bhūtānāṁ śreyasi dvijāḥ
sarvātmakenāpi yadā
nātuṣyad dhṛdayaṁ tataḥ

Synonyma

evam — takto; pravṛttasya — ten, kdo je zaměstnán v; sadā — stále; bhūtānām — živých bytostí; śreyasi — pro konečné dobro; dvijāḥ — ó dvojzrození; sarvātmakena api — veškerými prostředky; yadā — když; na — ne; atuṣyat — bude spokojená; hṛdayam — mysl; tataḥ — tehdy.

Překlad

Ó dvojzrození brāhmaṇové, jeho mysl stále nebyla spokojená, přestože byl zaměstnán prací pro úplné a dokonalé blaho všech lidí.

Význam

Śrī Vyāsadeva nebyl sám se sebou spokojený, přestože vyhotovil literární díla védské hodnoty pro všestranné dobro celého lidského pokolení. Očekávalo se, že mu tato práce přinese uspokojení, avšak nakonec spokojený nebyl.

1.4.27

Verš

nātiprasīdad-dhṛdayaḥ
sarasvatyās taṭe śucau
vitarkayan vivikta-stha
idaṁ covāca dharma-vit

Synonyma

na — ne; atiprasīdat — velice spokojený; hṛdayaḥ — v srdci; sarasvatyāḥ — řeky Sarasvatī; taṭe — na břehu; śucau — očištěn; vitarkayan — uvažoval; vivikta-sthaḥ — na osamělém místě; idam ca — také toto; uvāca — řekl; dharma-vit — ten, kdo ví co je náboženství.

Překlad

Mudrc, v srdci nespokojený, začal vzápětí pochybovat, jelikož znal podstatu náboženství, a pravil sám pro sebe:

Význam

Mudrc začal hledat důvod své vnitřní nespokojenosti. Nikdo nemůže dosáhnout dokonalosti, dokud není spokojený v srdci. Tuto spokojenost je třeba hledat za hranicemi hmoty.

1.4.28-29

Verš

dhṛta-vratena hi mayā
chandāṁsi guravo ’gnayaḥ
mānitā nirvyalīkena
gṛhītaṁ cānuśāsanam

bhārata-vyapadeśena
hy āmnāyārthaś ca pradarśitaḥ
dṛśyate yatra dharmādi
strī-śūdrādibhir apy uta

Synonyma

dhṛta-vratena — pod přísným slibem sebekázně; hi — jistě; mayā — mnou; chandāṁsi — védské hymny; guravaḥ — duchovní mistři; agnayaḥ — obětní oheň; mānitāḥ — patřičně uctívaný; nirvyalīkena — bez přetvářky; gṛhītam ca — také přijal; anuśāsanam — tradiční ukázněnost; bhārata — Mahābhārata; vyapadeśena — sestavením; hi — jistě; āmnāya-arthaḥ — význam učednické posloupnosti; ca — a; pradarśitaḥ — správně vysvětlil; dṛśyate — tím, co je nezbytné; yatra — kde; dharma-ādiḥ — cesta náboženství; strī-śūdra-ādibhiḥ api — i ženy, śūdrové atd.; uta — vyslovil.

Překlad

S přísným slibem sebekázně jsem upřímně uctíval Vedy, duchovního mistra a obětní oltář. Podrobil jsem se všem pravidlům, a prostřednictvím Mahābhāraty jsem ukázal význam učednické posloupnosti tak, že i ženy, śūdrové a další (přátelé dvojzrozených) mohou poznat cestu náboženství.

Význam

Význam Ved nelze pochopit bez přijetí přísného slibu sebekázně a bez učednické posloupnosti. Skutečný uchazeč musí uctívat Vedy, duchovní mistry a obětní oheň. Všechny tyto spletitosti védského poznání jsou systematickým způsobem podány na stránkách Mahābhāraty tak, aby je mohli pochopit i ženy, dělníci a nekvalifikovaní příslušníci rodin brāhmaṇů, kṣatriyů a vaiśyů. V tomto věku je tedy Mahābhārata důležitější nežli prvotní Vedy.

1.4.30

Verš

tathāpi bata me daihyo
hy ātmā caivātmanā vibhuḥ
asampanna ivābhāti
brahma-varcasya sattamaḥ

Synonyma

tathāpi — přesto; bata — nedostatek; me — můj; daihyaḥ — umístěný v těle; hi — jistě; ātmā — živá bytost; ca — a; eva — dokonce i; ātmanā — já; vibhuḥ — dostatečný; asampannaḥ — neúplný; iva ābhāti — zdá se; brahma-varcasya — Vedāntistů; sattamaḥ — nejvyšší.

Překlad

Cítím se neúplný, přestože sám jsem plně zaopatřen vším, co Vedy vyžadují.

Význam

Śrīla Vyāsadeva jistě popsal do nejmenších podrobností vše, čeho lze s pomocí Ved dosáhnout. Předepsané povinnosti uvedené ve Vedách umožňují očištění živé bytosti, která je pohroužená do hmoty. Konečným cílem je však něco jiného. Živá bytost může být plně zaopatřená, ale dokud nedosáhne tohoto cíle, nemá možnost dojít na přirozenou transcendentální úroveň. Zdá se, že Śrīla Vyāsadeva zde “ztratil niť”, a proto se cítil nespokojen.

1.4.31

Verš

kiṁ vā bhāgavatā dharmā
na prāyeṇa nirūpitāḥ
priyāḥ paramahaṁsānāṁ
ta eva hy acyuta-priyāḥ

Synonyma

kim vā — nebo; bhāgavatāḥ dharmāḥ — oddané činnosti živých bytostí; na — ne; prāyeṇa — téměř; nirūpitāḥ — zaměřený; priyāḥ — drahý; paramahaṁsānām — dokonalých bytostí; te eva — to rovněž; hi — jistě; acyuta — neomylný; priyāḥ — přitažlivý.

Překlad

Možná je to proto, že jsem nevyzdvihl patřičně oddanou službu Pánu, která je drahá jak dokonalým bytostem, tak neomylnému Pánu.

Význam

Śrīla Vyāsadeva zde vlastními slovy vyjadřuje důvod své nespokojenosti. Cítil potřebu popsat přirozené postavení živé bytosti v oddané službě Pánu. Dokud není živá bytost upevněna v tomto přirozeném postavení služby, nemohou být ani Pán ani ona dokonale spokojeni. Vyāsadeva cítil tento nedostatek, když k němu dorazil jeho duchovní mistr, Nārada Muni. To je popsáno následovně.

1.4.32

Verš

tasyaivaṁ khilam ātmānaṁ
manyamānasya khidyataḥ
kṛṣṇasya nārado ’bhyāgād
āśramaṁ prāg udāhṛtam

Synonyma

tasya — jeho; evam — takto; khilam — oslabená; ātmānam — duše; manyamānasya — takto uvažující ve své mysli; khidyataḥ — naříkal; kṛṣṇasya — Kṛṣṇa-dvaipāyany Vyāsy; nāradaḥ abhyāgāt — Nārada tam přišel; āśramam — chatrč; prāk — předtím; udāhṛtam — řečeno.

Překlad

Jak již bylo řečeno, Nārada přišel do poustevny Kṛṣṇa-dvaipāyany Vyāsy na břehu Sarasvatī v okamžiku, kdy Vyāsadeva naříkal nad svou nedokonalostí.

Význam

Prázdnota, kterou pociťoval Vyāsadeva, nebyla způsobena tím, že by postrádal poznání. Bhāgavata-dharma je pouze čistá oddaná služba Pánu, ke které monisté nemají přístup. Monisty nelze počítat mezi paramahaṁsy (nejdokonalejší z těch, kteří žijí životem odříkání). Śrīmad-Bhāgavatam je naplněný příběhy, které pojednávají o transcendentálních skutcích Osobnosti Božství. Přestože byl Vyāsadeva božsky zplnomocněný, cítil se nespokojený. Žádné z děl, která napsal, totiž neobsahovala náležité popisy transcendentálních skutků Pána. Vyāsadeva byl přímo v srdci inspirován Śrī Kṛṣṇou, a proto cítil onu výše zmíněnou prázdnotu. Zde je jednoznačně řečeno, že bez transcendentální láskyplné služby Pánu je všechno prázdné. V transcendentální službě Pánu je však všechno hmatatelně skutečné a není nutné snažit se získat něco navíc v plodonosném počínání nebo v empirické filozofické spekulaci.

1.4.33

Verš

tam abhijñāya sahasā
pratyutthāyāgataṁ muniḥ
pūjayām āsa vidhivan
nāradaṁ sura-pūjitam

Synonyma

tam abhijñāya — když viděl jeho (Nāradův) příznivý příchod; sahasā — znenadání; pratyutthāya — povstal; āgatam — přistoupil k; muniḥ — Vyāsadeva; pūjayām āsa — uctíval; vidhi-vat — se stejnou úctou, jaká se vzdává Vidhimu (Brahmovi); nāradam — Nāradu; sura-pūjitam — uctívaný polobohy.

Překlad

Ve šťastném okamžiku příchodu Śrī Nārady Śrī Vyāsadeva zdvořile povstal a uctíval ho se stejnou úctou, jaká se vzdává stvořiteli Brahmovi.

Význam

Vidhi znamená Brahmā, první stvořená živá bytost. Brahmā je prvotním studentem a současně také prvním učitelem Ved. Naučil se jim od Śrī Kṛṣṇy a pak je jako prvního naučil Nāradu. To znamená, že Nārada je druhý ācārya v duchovní učednické posloupnosti. Je zástupcem Brahmy a z toho důvodu se mu prokazuje stejná úcta jako Brahmovi, který je otcem všech vidhi (zásad). Podobným způsobem jsou jako zástupci původního duchovního mistra uctíváni i ostatní učedníci v posloupnosti.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady ke čtvrté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Příchod Śrī Nārady”.

KAPITOLA PÁTÁ

Nāradovy pokyny Vyāsadevovi ke Śrīmad-Bhāgavatamu

1.5.1

Verš

sūta uvāca
atha taṁ sukham āsīna
upāsīnaṁ bṛhac-chravāḥ
devarṣiḥ prāha viprarṣiṁ
vīṇā-pāṇiḥ smayann iva

Synonyma

sūtaḥ — Sūta; uvāca — řekl; atha — tak; tam — on; sukham āsīnaḥ — pohodlně posazený; upāsīnam — poblíž sedícímu; bṛhat-śravāḥ — velmi vážený; devarṣiḥ — velký ṛṣi mezi bohy; prāha — pravil; viprarṣim — ṛṣimu mezi brāhmaṇy; vīṇā-pāṇiḥ — ten, který drží v ruce vīṇu; smayan iva — s úsměvem.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Mudrc mezi bohy (Nārada) se pohodlně posadil a s úsměvem oslovil ṛṣiho mezi brāhmaṇy (Vedavyāsu).

Význam

Nārada se usmíval, protože velmi dobře znal Vedavyāsu i důvody jeho nespokojenosti. Jak sám bude postupně vysvětlovat, Vedavyāsa byl nespokojený, protože opomenul dostatečně popsat vědu oddané služby. Nārada znal tento nedostatek a Vyāsův stav to potvrzoval.

1.5.2

Verš

nārada uvāca
pārāśarya mahā-bhāga
bhavataḥ kaccid ātmanā
parituṣyati śārīra
ātmā mānasa eva vā

Synonyma

nāradaḥ — Nārada; uvāca — řekl; pārāśarya — ó synu Parāśary; mahā-bhāga — obdařený štěstím; bhavataḥ — tvůj; kaccit — je-li; ātmanā — seberealizací; parituṣyati — uspokojuje; śārīraḥ — ztotožňování těla; ātmā — vlastní já; mānasaḥ — ztotožňování mysli; eva — jistě; vā — a.

Překlad

Nārada oslovil Vyāsadeva, syna Parāśary, dotazem: Jsi spokojený s tím, že ztotožňuješ tělo a mysl s předměty seberealizace?

Význam

Nārada zde Vyāsadevovi naznačuje příčinu jeho sklíčenosti. Jako potomek Parāśary, velice mocného mudrce, neměl Vyāsadeva vzhledem k příslušnosti k tak vznešenému rodu důvod být nešťastný. Velký syn velkého otce neměl ztotožňovat vlastní já s tělem nebo myslí. Obyčejný člověk s chabým poznáním ztotožňuje své vlastní já s tělem či myslí, ale Vyāsadeva tak činit neměl. Nikdo nemůže být přirozeně šťastný dokud nedosáhne seberealizace, která transcenduje hmotné tělo a mysl.

1.5.3

Verš

jijñāsitaṁ susampannam
api te mahad-adbhutam
kṛtavān bhārataṁ yas tvaṁ
sarvārtha-paribṛṁhitam

Synonyma

jijñāsitam — vyčerpávající dotazy; susampannam — dokonale obeznámen; api — přestože; te — tvůj; mahat-adbhutam — velký a vynikající; kṛtavān — připravil; bhāratam — Mahābhārata; yaḥ tvam — co jsi učinil; sarva-artha — včetně všech souvislostí; paribṛṁhitam — široce vysvětlené.

Překlad

Kladl jsi vyčerpávající otázky, tvé studie byly korunovány úspěchem a není též pochyb o tom, že jsi sestavil opravdu výjimečné a velké dílo, Mahābhāratu, která je plná četných védských souvislostí s podrobným vysvětlením.

Význam

Vyāsadevova nespokojenost zajisté nebyla způsobena nedostatečným vzděláním. Vyāsadeva se jako student dokonale obeznámil s védským písemnictvím, čehož výsledkem bylo, že sepsal Mahābhāratu, která obsahuje dokonalé vysvětlení Ved.

1.5.4

Verš

jijñāsitam adhītaṁ ca
brahma yat tat sanātanam
tathāpi śocasy ātmānam
akṛtārtha iva prabho

Synonyma

jijñāsitam — naprosto správně pochopil; adhītam — nabyté poznání; ca — a; brahma — Absolutní; yat — co; tat — to; sanātanam — věčný; tathāpi — přesto; śocasi — naříkáš; ātmānam — nad sebou; akṛta-arthaḥ — nedokončený; iva — jako; prabho — drahý pane.

Překlad

Podrobně jsi popsal vše, co se týče neosobního Brahmanu, jakož i poznání, jež z něho lze odvodit. Proč jsi přesto smutný, drahý prabhu, a proč považuješ svou práci za nedokončenou?

Význam

Vedānta-sūtra nebo také Brahma-sūtra, kterou sepsal Śrī Vyāsadeva, je plným pochopením neosobního absolutního aspektu. Toto dílo je uznávané jako nejvýznamnější filozofická kniha na světě, jelikož podrobně rozebírá téma věčnosti naprosto vědeckým způsobem. O transcendentálních vědeckých schopnostech Vyāsadeva tedy opravdu nelze pochybovat. Proč byl tedy nešťastný?

1.5.5

Verš

vyāsa uvāca
asty eva me sarvam idaṁ tvayoktaṁ
tathāpi nātmā parituṣyate me
tan-mūlam avyaktam agādha-bodhaṁ
pṛcchāmahe tvātma-bhavātma-bhūtam

Synonyma

vyāsaḥ — Vyāsa; uvāca — řekl; asti — je; eva — jistě; me — můj; sarvam — vše; idam — toto; tvayā — vámi; uktam — řečené; tathāpi — přesto; na — ne; ātmā — já; parituṣyate — upokojuje; me — mně; tat — čeho; mūlam — příčina; avyaktam — nezjištěný; agādha-bodham — člověk s neomezenými vědomostmi; pṛcchāmahe — ptám se; tvā — tebe; ātma-bhava — samozrozený; ātma-bhūtam — potomek.

Překlad

Śrī Vyāsadeva pravil: Vše, co jsi o mně řekl, je naprosto správné. Přesto jsem však neuspokojen. Ptám se tě proto: co je příčinou mé nespokojenosti? Jsi člověk s neomezenými vědomostmi, neboť jsi potomek samozrozeného Brahmy, který nemá pozemského otce a matku.

Význam

Každý v hmotném světě je uchvácen myšlenkou, že jeho totožností je toto tělo nebo mysl. Z toho plyne, že veškeré poznání, se kterým se člověk v hmotném světě stýká, se vztahuje buď na tělo nebo na mysl. A to je kořen veškerých strastí. Ne vždy si to uvědomujeme, přestože můžeme být vysoce vzdělaní co se týče materialistického poznání. Proto je dobré vyhledat osobnost jako je Nārada, a najít příčinu veškeré nespokojenosti. Proč je nutné obrátit se na Nāradu je vysvětleno následovně.

1.5.6

Verš

sa vai bhavān veda samasta-guhyam
upāsito yat puruṣaḥ purāṇaḥ
parāvareśo manasaiva viśvaṁ
sṛjaty avaty atti guṇair asaṅgaḥ

Synonyma

saḥ — takto; vai — jistě; bhavān — vy; veda — víte; samasta — všestranně; guhyam — důvěrně; upāsitaḥ — oddaný; yat — protože; puruṣaḥ — Osobnost Božství; purāṇaḥ — nejstarší; parāvareśaḥ — vládce nad všemi hmotnými a duchovními světy; manasā — mysl; eva — pouze; viśvam — vesmír; sṛjati — tvoří; avati atti — ničí; guṇaiḥ — kvalitami hmoty; asaṅgaḥ — nepřipoutaný.

Překlad

Vše tajemné je ti známo, můj pane, neboť uctíváš stvořitele a ničitele hmotného světa, původní Osobnost Božství, transcendentálního třem kvalitám hmotné přírody.

Význam

Člověk, který je stoprocentně pohroužen ve službě Pánu, je symbolem všeho poznání. Takový oddaný Pána, dokonalý ve své oddané službě, je přímo podporován dokonalými schopnostmi Osobnosti Božství. Osm dokonalostí mystické síly (aṣṭa-siddhi) lze proto považovat za pouhý zlomek jeho božských kvalit. Oddaný jako Nārada je schopen prostřednictvím duchovní dokonalosti, po které všichni ostatní prahnou, vykonávat zázračné věci. Śrīla Nārada je stoprocentně dokonalá živá bytost, i když samozřejmě není na stejné úrovni jako Osobnost Božství.

1.5.7

Verš

tvaṁ paryaṭann arka iva tri-lokīm
antaś-caro vāyur ivātma-sākṣī
parāvare brahmaṇi dharmato vrataiḥ
snātasya me nyūnam alaṁ vicakṣva

Synonyma

tvam — tvá Milost; paryaṭan — cestovat; arkaḥ — slunce; iva — jako; tri-lokīm — tři světy; antaḥ-caraḥ — může vejít do srdce každého; vāyuḥ iva — jako všudepřítomný vzduch; ātma — seberealizovaný; sākṣī — svědek; parāvare — ve věci příčiny a důsledku; brahmaṇi — v Absolutním; dharmataḥ — vázán pravidly sebekázně; vrataiḥ — vázán slibem; snātasya — pohroužený do; me — můj; nyūnam — nedostatek; alam — jasně; vicakṣva — najdi.

Překlad

Tvá Milost je jako Slunce schopna cestovat po třech světech. Jako vzduch můžeš vstoupit do nitra každého. Jsi jako všudypřítomná Nadduše. Prosím tě proto, abys nalezl nedostatek, který v sobě cítím přesto, že jsem pohroužen do transcendence a dodržuji pravidla sebekázně a slibů.

Význam

Transcendentální realizace, zbožné skutky, uctívání Božstev, dobročinnost, milosrdenství, nenásilí a studium písem s přísným závazkem sebekázně — to vše je vždy prospěšné.

1.5.8

Verš

śrī-nārada uvāca
bhavatānudita-prāyaṁ
yaśo bhagavato ’malam
yenaivāsau na tuṣyeta
manye tad darśanaṁ khilam

Synonyma

śrī-nāradaḥ — Śrī Nārada; uvāca — řekl; bhavatā — tebou; anudita-prāyam — téměř nepochválený; yaśaḥ — slávu; bhagavataḥ — Osobnosti Božství; amalam — beze skvrny; yena — čímž; eva — jistě; asau — On (Osobnost Božství); na — není; tuṣyeta — potěšen; manye — míním; tat — to; darśanam — filozofie; khilam — nižší.

Překlad

Śrī Nārada řekl: Opomenul jsi rozhlásit vznešenou a neposkvrněnou slávu Osobnosti Božství. Filozofii, která neuspokojuje transcendentální smysly Pána, lze považovat za bezvýznamnou.

Význam

Ve své podstatě je věčný vztah mezi individuální duší a Nejvyšší Duší, Osobností Božství, vztahem věčného služebníka k věčnému pánu. Pán se Sám expanduje jako živé bytosti, aby od nich přijímal láskyplnou službu, která jediná může uspokojit Pána i živé bytosti. Velký učenec Vyāsadeva sepsal mnohá rozšíření védských písem, konče filozofií Vedānty, ale žádné z nich není přímou oslavou Osobnosti Božství. Suché filozofické spekulování, i to, které se týká transcendentálního poznání Absolutna, postrádá veškerou přitažlivost, pokud se přímo nepojí s oslavováním Pána. Osobnost Božství je nejvyšší úrovní transcendentální realizace. Realizovat Absolutního jako neosobní Brahman či lokalizovanou Nadduši, Paramātmu, nepřináší tolik transcendentální blaženosti, jako nejvyšší osobní realizace Jeho slávy.

Vyāsadeva je autorem Vedānta-darśanu, avšak přesto se cítí nespokojen. Co potom říci o těch, kteří poslouchají či čtou Vedāntu s výkladem někoho jiného, než jejího autora Vyāsadeva. Jakou blaženost mohou cítit oni? Zde vychází najevo nutnost toho, aby Vedānta-sūtru vysvětlil samotný autor v podobě Śrīmad-Bhāgavatamu.

1.5.9

Verš

yathā dharmādayaś cārthā
muni-varyānukīrtitāḥ
na tathā vāsudevasya
mahimā hy anuvarṇitaḥ

Synonyma

yathā — natolik; dharma-ādayaḥ — všechny čtyři zásady náboženského chování; ca — a; arthāḥ — účely; muni-varya — ty, velký mudrc; anukīrtitāḥ — opakovaně popsal; na — ne; tathā — tímto způsobem; vāsudevasya — Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy; mahimā — slávu; hi — jistě; anuvarṇitaḥ — tak stále popisovaný.

Překlad

Přestože jsi velice obšírně popsal čtyři principy počínaje náboženskými úkony, opomenul jsi popsat slávu Nejvyšší Osobnosti Vāsudeva, ó velký mudrci.

Význam

Śrī Nārada zde bezprostředně stanovuje diagnózu: Příčinou Vyāsadevovy nespokojenosti je to, že se ve svých Purāṇách vědomě vyhnul oslavování Pána. Samozřejmě, že se o slávách Pána (Śrī Kṛṣṇy) musel také zmínit, ale nevěnoval se jim tolik, jako popisu náboženství, hospodářského rozvoje, smyslového požitku a spásy. Tyto čtyři principy jsou přitom na mnohem nižší úrovni, nežli oddaná služba Pánu. Jako autorizovaný učenec si byl Vyāsadeva tohoto velikého rozdílu přirozeně také vědom. Přesto však namísto toho, aby dal přednost lepší činnosti, kterou je oddaná služba Pánu, více či méně nezodpovědně promarnil svůj drahocenný čas, a proto byl také nespokojený. Z toho jasně plyne, že nikdo nemůže být opravdu spokojen, není-li zaměstnán v oddané službě Pánu. Bhagavad-gītā tuto skutečnost jasně potvrzuje.

Poté, co člověk dosáhl spasení, které je posledním ze čtyř principů počínajících náboženstvím atd., začne vykonávat čistou oddanou službu. Tomuto stádiu života se říká stav seberealizace, brahma-bhūta. Teprve po dosažení tohoto stádia brahma-bhūta je člověk spokojený. Spokojenost je však jen začátek transcendentální blaženosti. Je třeba pokračovat dále ke stádiu neutrality a rovnováhy v relativním světě. A po překonání stádia vyrovnanosti se světem se člověk ustálí v transcendentální láskyplné službě Pánu. To jsou pokyny Osobnosti Božství z Bhagavad-gīty. Z toho tedy plyne ponaučení, že chce-li Vyāsadeva zachovat úroveň stádia brahma-bhūta a zároveň prohloubit transcendentální realizace, Nārada mu doporučuje s nadšením znovu a znovu popisovat cestu oddané služby. To ho vyléčí z jeho sklíčenosti.

1.5.10

Verš

na yad vacaś citra-padaṁ harer yaśo
jagat-pavitraṁ pragṛṇīta karhicit
tad vāyasaṁ tīrtham uśanti mānasā
na yatra haṁsā niramanty uśik-kṣayāḥ

Synonyma

na — ne; yat — to; vacaḥ — slovník; citra-padam — ozdobný; hareḥ — Pána; yaśaḥ — slávu; jagat — vesmír; pavitram — posvěcený; pragṛṇīta — vylíčil; karhicit — stěží; tat — to; vāyasam — vrány; tīrtham — poutní místo; uśanti — považují; mānasāḥ — svatí lidé; na — ne; yatra — kde; haṁsāḥ — zcela dokonalé bytosti; niramanti — nacházejí potěšení; uśik-kṣayāḥ — ti, kteří přebývají v transcendentální říši.

Překlad

Slova, která nepopisují slávu Pána, jediného, kdo může posvětit atmosféru celého vesmíru, považují svatí lidé za poutní místo pro vrány. Jelikož zcela dokonalé osobnosti přebývají v transcendentální říši, nenacházejí na takových místech žádné potěšení.

Význam

Vrány a labutě si k sobě nesedají, protože mají odlišné mentální postoje. Ploduchtivé a vášnivé lidi lze přirovnat k vránám, zatímco dokonalé světce lze přirovnat k labutím. Vrány se většinou vyžívají na smetištích a podobně vášniví ploduchtiví lidé se vyžívají ve vínu, v ženách a na místech, kde se holduje hrubým smyslovým požitkům. Labutě neprodlévají na místech, kde se slétávají vrány na svých schůzích a konferencích. Nenacházejí tam žádné potěšení. Labutě dávají přednost krásnému a čistému prostředí s průzračnými jezírky, kde rostou lotosy různých barev a odstínů přirozené krásy. V tom spočívá rozdíl mezi těmito dvěma druhy ptáků.

Příroda dala všem životním druhům jejich osobité mentální rysy a nelze je řadit do stejné kategorie nebo na stejnou úroveň.

Obdobně je tomu v literatuře — existují různé druhy literatury pro různé typy lidí s různými mentalitami. Většina publikací na trhu, o které jeví zájem člověk s charakteristickými rysy vrány, je naplněna odpadky z různých smyslných námětů. Jedná se obvykle o světské řeči, které se týkají hrubého těla a jemné mysli, a jejich témata jsou vyjádřena ozdobným jazykem, plným světských podobenství a metaforických obrazů. To však nic nemění na skutečnosti, že neoslavují Pána. Taková poezie a próza jakéhokoliv žánru se pokládá za ozdobu mrtvého těla. Duchovně pokročilí lidé, kteří se přirovnávají k labutím, nenacházejí potěšení v mrtvé literatuře, která dává potěšení lidem duchovně mrtvým. Tato literatura v kvalitě vášně a nevědomosti je dnes všude k dostání pod nesčetnými tituly, ale stěží pomůže člověku splnit jeho duchovní touhu. Proto se také labuti podobný duchovně zralý člověk o tuto literaturu nezajímá. Lidé, kteří jsou pokročilí v duchovním životě, se nazývají mānasové, neboť se pevně drží dobrovolné transcendentální služby Pánu na duchovní úrovni. Plodonosné činnosti pro hrubé uspokojování tělesných smyslů nebo jemná spekulace hmotné egoistické mysli u nich tedy nepřicházejí v úvahu.

Spisovatelé sociálního zaměření, vědci, světští básníci, teoretičtí filozofové a politici, kteří jsou v zajetí myšlenek na hmotný rozvoj smyslového požitku, jsou loutkami hmotné energie. Vyžívají se na smetištích odpadkových námětů. Podle Śrīdhara Svāmīho je to jen potěšení lovců prostitutek.

Zato literaturu, která popisuje slávu Pána, vychutnávají paramahaṁsové, kteří pochopili esenci lidských činností.

1.5.11

Verš

tad-vāg-visargo janatāgha-viplavo
yasmin prati-ślokam abaddhavaty api
nāmāny anantasya yaśo ’ṅkitāni yat
śṛṇvanti gāyanti gṛṇanti sādhavaḥ

Synonyma

tat — to; vāk — slovník; visargaḥ — tvorba; janatā — lidé obecně; agha — hříchy; viplavaḥ — revoluční; yasmin — ve kterých; prati-ślokam — každá jednotlivá sloka; abaddhavati — nedokonale vyjádřené; api — přesto; nāmāni — transcendentální jména atd.; anantasya — nekonečného Pána; yaśaḥ — sláva; aṅkitāni — vyčísleny; yat — co; śṛṇvanti — poslouchají; gāyanti — zpívají; gṛṇanti — přijímají; sādhavaḥ — očištění lidé, kteří jsou upřímní.

Překlad

Na druhé straně literatura plná popisů transcendentálního jména, slávy, podoby a zábav neomezeného Svrchovaného Pána je transcendentálním výtvorem určeným k tomu, aby přinesl revoluci do bezbožně žijící civilizace, která se ubírá nesprávným směrem. Taková transcendentální písma ani nemusí být vždy literárně dokonalá, a přesto je poslouchají, zpívají a přijímají čistí lidé, kteří jsou naprosto upřímní.

Význam

Vybrat to nejlepší i z toho nejhoršího je jednou ze schopností velkých myslitelů. Říká se, že inteligentní člověk musí umět vybrat nektar z jedu, přijmout zlato i z nečistého místa, vzít si dobrou a kvalifikovanou manželku i z neznámé rodiny a přijmout dobrou radu i od učitele, který pochází z prostředí nedotknutelných. To je několik etických zásad, které platí pro všechny za všech okolností. Světci jsou však vysoko nad úrovní obyčejných lidí. Jsou nepřetržitě zaměstnáni oslavováním Svrchovaného Pána, neboť šířením svatého jména a slávy Pána se znečistěné ovzduší světa změní, a vlivem transcendentálních písem jako je Śrīmad-Bhāgavatam se lidé ve svém počínání jistě umoudří. V době, kdy píšeme komentář k této sloce Śrīmad-Bhāgavatamu, je Indie v krizové situaci, neboť vojenské jednotky sousedící Číny právě napadly naše hranice. Nemáme prakticky nic společného s politickými otázkami, ale chtěli bychom pouze konstatovat, že Čína a Indie existují jako státy již dlouho a po staletí mezi nimi vládl pokoj a mír. Důvodem je to, že v dřívějších dobách se žilo v atmosféře vědomí Boha a každý národ na této planetě byl bohabojný. Lidé měli čistá srdce a žili jednoduchým způsobem bez politiky a diplomacie. Čína ani Indie nemají důvod přít se o území, které je beztoho téměř neobyvatelné, a jistě už nemají důvod kvůli tomu válčit. Vliv věku sváru, Kali, je však takový, jak jsme se již zmínili, že sebemenší neshoda vede bezprostředně ke srážkám. To není otázkou předmětu sporu — způsobuje to znečištěné ovzduší tohoto věku, kdy jistá vrstva lidí vede systematickou propagandu s cílem zastavit oslavování jména a slávy Svrchovaného Pána. Proto je velice naléhavé šířit poselství Śrīmad-Bhāgavatamu po celém světě. Je povinností každého zodpovědného Inda, aby hlásal transcendentální poselství Śrīmad-Bhāgavatamu do světa, čímž vykoná svrchované dobro a zároveň napomůže dosažení toužebně očekávaného míru na světě. Celý svět je nyní plný hádek a sporů, protože Indie nedokázala splnit svoji povinnost a zanedbávala tuto zodpovědnou práci. Jsme přesvědčeni, že přijmou-li pouze přední činitelé světa transcendentální poselství Śrīmad-Bhāgavatamu, v jejich srdcích to vyvolá změnu, a obyčejní lidé je budou přirozeně následovat. Masy lidí se nechávají snadno ovlivnit moderními politiky a vůdci. Jakmile se změní alespoň srdce politiků, jistě se radikálně změní celé ovzduší světa. Jsme si vědomi toho, že náš upřímný pokus předat tuto velikou literaturu, která obsahuje transcendentální poselství pro oživení vědomí Boha u celého lidstva a pro zduchovnění světového ovzduší, naráží na potíže. Jelikož vše předkládáme v cizím jazyku, bezpochyby se dopustíme mnoha chyb a literárních nepřesností i přes naši upřímnou snahu podat vše patřičným způsobem. Jsme však přesvědčeni, že přes veškeré nesrovnalosti tohoto druhu bude vzata v úvahu závažnost námětu a že vůdčí představitelé společnosti toto dílo přesto přijmou, jelikož se jedná o upřímný pokus oslavovat všemohoucího Boha. Když hoří dům, běží jeho obyvatelé ihned pro sousedy, aby jim pomohli požár uhasit. Nesejde na tom, zda jsou sousedé cizinci a mluví jinou řečí. V tísni pochopí každý naléhavost situace, a přes to, že si nerozumějí, udělají lidé vše pro uhašení požáru, i když nemluví stejným jazykem. Stejný duch spolupráce je zapotřebí při šíření transcendentálního poselství Śrīmad-Bhāgavatamu ve znečištěném ovzduší dnešního světa. Vždyť se jedná o odbornou vědu duchovních hodnot a nás tedy zajímají praktické metody a nikoliv jazyk. Jestliže lidé pochopí návody této velké literatury, bude to velký úspěch.

Když po celém světě převládá mezi lidem sklon k materialistickým činnostem, pak se nelze divit, že se jednotlivci i národy vzájemně napadají na základě sebemenší provokace. To je v tomto věku Kali pravidlem. Celé ovzduší je znečištěné korupcí všeho druhu a každý to dobře ví. Existuje tolik nežádoucích publikací, které propagují materialismus a smyslový požitek. V mnoha zemích již existují státem pověřené komise pro cenzuru nemravné literatury. To znamená, že vláda ani zodpovědné hlavy států si vlastně takové publikace nepřejí, ale přesto jsou na trhu, protože je lidé chtějí pro svůj smyslový požitek. Lidé rádi čtou, což je pro člověka naprosto přirozené. Je-li však jejich mysl znečištěná, pak jeví zájem o literaturu se smyslným námětem. Transcendentální literatura jako Śrīmad-Bhāgavatam za těchto okolností především sníží aktivitu zkažené mysli lidí, ale zároveň také poskytne možnost ukojit touhu po zajímavém čtení. Zpočátku se možná nebude moc líbit, protože když člověk trpí žloutenkou, zdráhá se vzít si kandovaný cukr, ale je třeba vědět, že právě kandovaný cukr může žloutenku vyléčit. Proto také doporučujeme systematicky propagovat čtení Bhagavad-gīty a Śrīmad-Bhāgavatamu, které působí jako kandovaný cukr na žloutenkový stav smyslového požitkářství. Jakmile se lidem zalíbí tento druh literatury, automaticky to bude znamenat konec pro jinou literaturu, ve které se dnes lidem podává jed.

Proto jsme přesvědčeni, že každý člen lidské společnosti Śrīmad-Bhāgavatam uvítá, přestože jeho současné vydání může mít mnoho nedostatků. Śrīmad-Bhāgavatam doporučuje také Śrī Nārada, který se v této kapitole velice milostivě zjevil.

1.5.12

Verš

naiṣkarmyam apy acyuta-bhāva-varjitaṁ
na śobhate jñānam alaṁ nirañjanam
kutaḥ punaḥ śaśvad abhadram īśvare
na cārpitaṁ karma yad apy akāraṇam

Synonyma

naiṣkarmyam — seberealizace osvobození od reakcí plodonosné činnosti; api — přesto; acyuta — ten, který nikdy nepoklesne; bhāva — pojetí; varjitam — bez; na — ne; śobhate — vypadá dobře; jñānam — transcendentální poznání; alam — postupně; nirañjanam — oproštěn od označení; kutaḥ — kde je; punaḥ — znovu; śaśvat — stále; abhadram — nepříznivé; īśvare — Pánovi; na — ne; ca — a; arpitam — nabízené; karma — plodonosné činnosti; yat api — co; akāraṇam — neplodonosné.

Překlad

Poznání o seberealizaci, i když je oproštěné od hmotných sklonů, nevypadá dobře, chybí-li v něm pojetí Neomylného (Boha). Jaký prospěch lze tedy získat z plodonosných činností, které jsou od samotného počátku zdrojem utrpení a mají pomíjivou povahu, pokud nejsou využity v oddané službě Pánu?

Význam

Podle předcházejících výroků je zavrženíhodná nejen všední literatura, která neoslavuje Pána, ale i védská písma a spekulace o neosobním Brahmanu, které nepojednávají o oddané službě. Je-li z tohoto důvodu zavržena spekulace o neosobním Brahmanu, lze si snadno představit, jaký význam má obyčejná plodonosná práce, jestliže není zaměřena na dosažení cíle oddané služby. Spekulativní poznání a plodonosné činnosti nevedou k dokonalosti. Plodonosná práce, kterou se zabývá téměř každý, je nepřetržitým zdrojem strastí od začátku až do konce. Skutečně plodná může být práce jedině tehdy, když napomáhá oddané službě Pánu. Rovněž Bhagavad-gītā potvrzuje, že výsledky plodonosné práce lze buď obětovat Pánu, a nebo že vedou k hmotnému otroctví. Pán, Osobnost Božství, je jediným oprávněným uživatelem plodů veškeré práce. Jakmile tyto plody užívají živé bytosti pro uspokojení svých smyslů, stanou se bezprostředním zdrojem nesnází.

1.5.13

Verš

atho mahā-bhāga bhavān amogha-dṛk
śuci-śravāḥ satya-rato dhṛta-vrataḥ
urukramasyākhila-bandha-muktaye
samādhinānusmara tad-viceṣṭitam

Synonyma

atho — proto; mahā-bhāga — obdařen příznivým osudem; bhavān — ty; amogha-dṛk — ten s dokonalým pohledem; śuci — beze skvrny; śravāḥ — proslulý; satya-rataḥ — vázaný slibem pravdomluvnosti; dhṛta-vrataḥ — upevněný v duchovních vlastnostech; urukramasya — toho, kdo vykonává nadpřirozené skutky (Boha); akhila — vesmírný; bandha — otroctví; muktaye — pro vysvobození od; samādhinā — tranzem; anusmara — opakovaně o nich přemýšlej a potom je popiš; tat-viceṣṭitam — rozličné zábavy Pána.

Překlad

Ó Vyāsadeve, tvůj rozhled je zcela dokonalý. Tvůj věhlas je beze skvrny. Jsi neochvějný ve svém slibu a věrný pravdě. Můžeš proto v tranzu přemýšlet o zábavách Pána, abys osvobodil lidstvo z pout hmotného otroctví.

Význam

Obyčejní lidé se přirozeně zajímají o literaturu. Chtějí slyšet a číst od autorit o věcech, které jsou pro ně neznámé, ale jejich touhu zneužívá neblahá literatura plná témat pro uspokojení hmotných smyslů. Tato literatura obsahuje světské básně a filozofické spekulace více či méně ovlivněné māyou, které končí uspokojením smyslů. Přestože jsou tyto spisy v pravém slova smyslu bezcenné, jsou různě ozdobené, aby přitáhly pozornost méně inteligentních čtenářů. Takto svedené živé bytosti se čím dál tím více zaplétají do hmotného otroctví a ztrácejí naději na vysvobození na tisíce a tisíce generací dopředu. Śrī Nārada Ṛṣi je tím nejlepším z vaiṣṇavů, a proto projevuje soucit s nešťastnými oběťmi této bezcenné literatury a nabádá Śrī Vyāsadeva, aby napsal transcendentální literaturu, která bude nejen poutavá, ale navíc také umožní lidem dosáhnout osvobození od veškerého otroctví. Śrīla Vyāsadeva či jeho zástupci jsou k tomu povolaní, neboť jejich vzdělání jim umožňuje, aby vše viděli ve skutečné perspektivě. Śrīla Vyāsadeva a jeho zástupci mají díky duchovní osvícenosti dokonale čisté uvažování. Díky oddané službě jsou pevní ve svých slibech a jsou odhodlaní osvobodit pokleslé duše, které hnijí v hmotných činnostech. Pokleslé duše chtějí každý den slyšet čerstvé zprávy, a transcendentalisté jako Vyāsadeva nebo Nārada jsou připraveni dát všem neomezené množství novinek z duchovního světa. Bhagavad-gītā praví, že hmotný svět je pouhou částí celého stvoření a tato Země je jen nepatrným zlomkem celého hmotného světa.

Na celém světě existují statisíce spisovatelů, kteří sepsali milióny knih dávajících lidem dostatek informací na mnoho století dopředu. Žádný z nich však bohužel nepřinesl na Zem mír a spokojenost vzhledem k duchovní prázdnotě v jejich knihách. Proto se trpícímu lidstvu doporučuje védská literatura, především Bhagavad-gītā a Śrīmad-Bhāgavatam. Tato díla mohou přinést toužebně očekávané vysvobození z útrap materialistické civilizace, která lidem ujídá životní energii. Bhagavad-gītā je poselství Samotného Pána, které Vyāsadeva zaznamenal, a Śrīmad-Bhāgavatam je transcendentální vyprávění o skutcích téhož Pána, Śrī Kṛṣṇy—vyprávění, které jediné uspokojí živé bytosti prahnoucí po věčném míru a osvobození od strastí a utrpení. Śrīmad-Bhāgavatam je tedy určen pro všechny živé bytosti v celém vesmíru, které jeho prostřednictvím mohou být osvobozeny z hmotného otroctví. Tato transcendentální vyprávění o zábavách Pána mohou podat pouze osvobozené duše jako je Vyāsadeva a jeho praví představitelé, kteří jsou všichni stoprocentně pohrouženi v transcendentální láskyplné službě Pánu. Pouze těmto oddaným se zábavy Pána vybaví automaticky v celé jejich transcendentální podstatě, jelikož jsou zaměstnáni v oddané službě. Nikdo jiný nemůže znát nebo popsat Pánovy skutky, ani když o nich bude po mnoho let spekulovat. Údaje, které obsahuje Bhāgavatam, jsou tak přesné, že vše, co bylo před pěti tisíci lety v tomto velikém díle předpovězeno, se dnes přesně vyplňuje. To znamená, že autor byl schopen vidět minulost, přítomnost i budoucnost. Osvobozené duše jako Vyāsadeva jsou nejen dokonalí proroci a mudrci, ale jejich dokonalost se vztahuje i na jejich schopnost poslouchat, myslet, cítit a na veškeré jiné smyslové činnosti. Osvobozená duše má dokonalé smysly. Pouze s těmito dokonalými smysly lze sloužit majiteli smyslů, Hṛṣīkeśovi, Śrī Kṛṣṇovi, Osobnosti Božství. Śrīmad-Bhāgavatam je tedy dokonalý popis naprosto dokonalé Osobnosti Božství, sepsaný naprosto dokonalým autorem, Śrīlou Vyāsadevem, sestavitelem Ved.

1.5.14

Verš

tato ’nyathā kiñcana yad vivakṣataḥ
pṛthag dṛśas tat-kṛta-rūpa-nāmabhiḥ
na karhicit kvāpi ca duḥsthitā matir
labheta vātāhata-naur ivāspadam

Synonyma

tataḥ — z toho; anyathā — mimo; kiñcana — něco; yat — cokoliv; vivakṣataḥ — přát si popsat; pṛthak — odděleně; dṛśaḥ — vize; tat-kṛta — následkem toho; rūpa — podoba; nāmabhiḥ — jmény; na karhicit — nikdy; kvāpi — žádné; ca — a; duḥsthitā matiḥ — těkavá mysl; labheta — vytěží; vāta-āhata — zneklidňovaná větrem; nauḥ — loď; iva — jako; āspadam — místo.

Překlad

Cokoliv chceš popsat, co je viditelně oddělené od Pána, různými tvary, jmény a výsledky jen způsobuje, že mysl je neklidná jako větrem hnaná loď, která nemá, kde by zakotvila.

Význam

Śrī Vyāsadeva je redaktor všech částí védského písemnictví a popsal transcendentální realizaci rozličnými způsoby — prostřednictvím plodonosných činů, spekulativního poznání, mystické síly a konečně oddané služby. Mimoto v různých Purāṇách doporučil uctívat celou řadu polobohů různých podob a jmen. Výsledkem je, že lidé jsou v rozpacích a nevědí, jak soustředit mysl na službu Pánu; neustále zmateně hledají skutečnou cestu seberealizace. Śrīla Nāradadeva poukazuje právě na tento nedostatek védských textů, které Vyāsadeva sestavil, a klade důraz na to, že vše se má popisovat ve vztahu k Svrchovanému Pánu a k nikomu jinému. Mimo Pána vlastně nic neexistuje. Pán se projevuje v různých expanzích. Je kořenem celého stromu. Je žaludkem celého těla. Správný postup při zalévání stromu je zalévat kořen, a nasycením žaludku získají sílu všechny ostatní části těla. Śrīla Vyāsadeva tedy neměl sepisovat jiné Purāṇy než Bhāgavata Purāṇu, neboť sebemenší odchylka od výše zmíněného principu může způsobit zmatek na cestě k seberealizaci. Může-li nepatrná odchylka způsobit zmatek, pak co teprve záměrné rozebírání pojmů, které jsou od Absolutní Pravdy, Osobnosti Božství, oddělené. Nejzávadnějším důsledkem uctívání polobohů je vznik panteistické představy, která vede ke katastrofálním koncům — objevuje se mnoho náboženských sekt, které jsou překážkou rozvoje zásad Bhāgavatamu, který jediný může poskytnout správné vedení na cestě k seberealizaci, ve věčném vztahu k Osobnosti Božství prostřednictvím oddané služby a transcendentální lásky. Příklad lodě hnané bouřlivým větrem je velice příhodný. Rozvrácená mysl panteisty nemůže v žádném případě dosáhnout dokonalé seberealizace, neboť je stále narušovaná výběrem z mnoha možností.

1.5.15

Verš

jugupsitaṁ dharma-kṛte ’nuśāsataḥ
svabhāva-raktasya mahān vyatikramaḥ
yad-vākyato dharma itītaraḥ sthito
na manyate tasya nivāraṇaṁ janaḥ

Synonyma

jugupsitam — vskutku odsouzeníhodné; dharma-kṛte — pro věc náboženství; anuśāsataḥ — pokyn; svabhāva-raktasya — přirozený sklon; mahān — veliký; vyatikramaḥ — nerozumné; yat-vākyataḥ — podle jehož pokynů; dharmaḥ — náboženství; iti — je to tak; itaraḥ — většina lidí; sthitaḥ — upnutý; na — ne; manyate — přemýšlí; tasya — o tom; nivāraṇam — zákaz; janaḥ — oni.

Překlad

Lidé mají přirozený sklon k požitku a ty jsi je k tomu ve jménu náboženství ještě povzbudil. To je vskutku odsouzeníhodné a zcela nerozumné. Vedeni tvými pokyny se lidé budou ve jménu náboženství věnovat těmto činnostem a stěží budou brát ohled na nějaké zákazy.

Význam

Śrīla Nārada zde odsuzuje, že Vyāsadeva ve védských písmech popsal jen usměrňované vykonávání plodonosných činností, což najdeme v Mahābhāratě a dalších textech. Lidské bytosti se život za životem stýkají s hmotou již po velice dlouhou dobu a přirozeně si navykly snažit se panovat hmotné přírodě. Nechápou zodpovědnost lidského života. Tato lidská životní podoba je příležitostí vymanit se ze spárů iluzorní hmoty. Vedy jsou určeny pro návrat k Bohu, návrat domů. Kolovat v cyklu převtělování mezi různými životními druhy, kterých je celkem 8 400 000, je vězeňským životem zavržených podmíněných duší. Lidská životní podoba je možností vysvobodit se z tohoto vězení, a proto jediným zaměstnáním určeným pro lidskou bytost je navázat znovu svůj ztracený vztah k Bohu. Člověku by se v žádném případě nemělo doporučovat, aby plánoval, jak dosáhnout smyslového požitku ve jménu náboženského počínání. Výsledkem takového zneužití lidské energie je naprosto scestná civilizace. Śrīla Vyāsadeva je autoritou védských výkladů v Mahābhāratě atd. a jeho nabádání k tomu či onomu druhu smyslového požitku představuje velikou překážku pro duchovní pokrok, neboť většina lidí se z tohoto důvodu nebude chtít zříci hmotných činností, které je drží v hmotném otroctví. V jistém stádiu vývoje lidské civilizace, kdy se tyto hmotné činnosti ve jménu náboženství (jako obětování zvířat ve jménu yajñi) nadmíru rozrostly, se Pán Sám inkarnoval jako Buddha, a aby zastavil oběti zvířat ve jménu náboženství, zpochybnil autoritu Ved. To již Nārada předvídal, a proto takovou literaturu odsoudil. Dodnes ještě lidé, kteří jedí maso, obětují zvířata před určitým bohem nebo bohyní ve jménu náboženství, protože v některých védských textech se takové usměrněné obětování doporučuje. Taková doporučení je mají odradit od jedení masa, ale účel těchto náboženských obřadů postupem času upadl v zapomenutí a začala přibývat jatka. Důvodem je to, že pošetilí materialističtí lidé si nedají říci a nechtějí poslouchat osoby skutečně povolané vysvětlit účel védských obřadů.

Ve Vedách je velmi jasně řečeno, že dokonalosti života nelze docílit namáhavou prací, hromaděním majetku ani přírůstkem obyvatelstva. Lze jí dosáhnout jedině odříkáním. Materialisté však nechtějí takové příkazy slyšet. Podle nich je takzvaný řád odříkání určený pouze pro ty, kteří nejsou schopni vydělávat na živobytí, protože jsou buď mrzáci nebo se jim nepodařilo dosáhnout blahobytu v rodinném životě.

V dějinných knihách jako je Mahābhārata samozřejmě najdeme vedle hmotných popisů i transcendentální témata. V Mahābhāratě najdeme Bhagavad-gītu. Celá Mahābhārata je sestavena tak, že vrcholí v konečných pokynech Bhagavad-gīty, že člověk se má zříci všech ostatních činností a zaměstnat se výhradně naprostým odevzdáním se lotosovým nohám Pána Śrī Kṛṣṇy. Lidé tíhnoucí k materialismu však hledají na stránkách Mahābhāraty spíše popisy politických, hospodářských a lidumilných činností, než aby viděli hlavní sdělení tohoto díla, které obsahuje Bhagavad-gītā. Nārada přímo odsoudil tento Vyāsadevův kompromisní přístup a doporučil Vyāsovi jasně vyhlásit, že nejdůležitějším posláním lidského života je realizovat svůj věčný vztah k Pánu a bezodkladně se Mu odevzdat.

Pacient, který trpí určitou nemocí, má většinou sklony jíst věci, které jsou mu zakázány. Zkušený lékař však nedělá se svým pacientem žádné kompromisy, a nedovoluje mu ani trochu se najíst jídla, které vůbec jíst nemá. V Bhagavad-gītě se také říká, že člověka upoutaného k plodonosným činnostem není třeba od jeho zaměstnání odrazovat, neboť takový člověk se postupně může dostat na úroveň seberealizace. To se týká lidí se sklonem k suchému empirickému filozofování bez duchovní realizace, avšak na toho, kdo je zaměstnán v oddané službě, se již tyto rady nevztahují.

1.5.16

Verš

vicakṣaṇo ’syārhati vedituṁ vibhor
ananta-pārasya nivṛttitaḥ sukham
pravartamānasya guṇair anātmanas
tato bhavān darśaya ceṣṭitaṁ vibhoḥ

Synonyma

vicakṣaṇaḥ — velmi znalý; asya — jeho; arhati — zasluhuje; veditum — pochopit; vibhoḥ — Pána; ananta-pārasya — neomezeného; nivṛttitaḥ — vzdálený od; sukham — hmotného štěstí; pravartamānasya — ti, kteří jsou upoutáni k; guṇaiḥ — hmotnými kvalitami; anātmanaḥ — bez poznání duchovních hodnot; tataḥ — proto; bhavān — Tvojí Milostí; darśaya — ukaž cestu; ceṣṭitam — činnosti; vibhoḥ — Pána.

Překlad

Svrchovaný Pán je neomezený. Jen velmi zkušená osobnost, která se zřekla počínání směřujícího ke hmotnému blahu, si zasluhuje pochopit toto poznání o duchovních hodnotách. Těm, kteří nejsou v tak příznivém postavení, jelikož jsou připoutáni ke hmotě, by měla být ukázána cesta k transcendentální realizaci Tvojí Milostí skrze vyprávění o transcendentálních skutcích Svrchovaného Pána.

Význam

Teologická věda je složitou záležitostí, zvláště když se zaměřuje na transcendentální podstatu Boha. Není přístupná těm, kteří jsou příliš připoutáni ke hmotným činnostem. Přístup ke studiu této velké vědy mají pouze ti nejvzdělanější, kteří svou materialistickou činnost pěstováním duchovního poznání značně omezili. V Bhagavad-gītě se jasně říká, že mezi stovkami a tisíci lidí si pouze jeden zasluhuje dosáhnout transcendentální realizace. A z mnoha tisíc takto transcendentálně realizovaných dojde jen několik k pochopení teologické vědy, která se specificky zabývá Bohem jako osobou. Nārada proto Śrī Vyāsadevovi doporučuje, aby tuto vědu o Bohu popsal přímo prostřednictvím vyprávění o Jeho transcendentálních skutcích. Vyāsadeva sám je v této vědě velkým odborníkem a není připoután ke hmotnému požitku. Je tedy tou správnou osobou, která je schopna tuto vědu náležitě vysvětlit, a Śukadeva Gosvāmī, syn Vyāsadeva, je tou správnou osobou pro její přijetí.

Śrīmad-Bhāgavatam je nejvyšší teologická věda, a proto na člověka může působit jako lék. Obsahuje transcendentální činnosti Pána, a tudíž není rozdíl mezi Bhāgavatamem a Pánem Osobně. Bhāgavatam je skutečná literární inkarnace Pána. Nezasvěcení lidé tedy mají možnost slyšet vyprávění o činnostech Pána, a tak se mohou s Pánem přímo stýkat a postupně se očistit od hmotných nemocí. Zkušený oddaný také může odhalovat stále nové metody jak v různé době a podmínkách obrátit srdce neoddaných znovu k Bohu. Oddaná služba je dynamická činnost, a zkušený oddaný může najít patřičnou metodu, jak vštípit oddanou službu do otupělých mozků materialistických lidí. Takováto transcendentální činnost oddaných ve službě Pánu může v pošetilé společnosti materialistů nastolit nový životní řád. Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu a Jeho blízcí následovníci v tomto směru projevili velkou vynalézavost. Následováním těchto metod lze materialisty tohoto věku svárů dovést k uspořádanému mírumilovnému životu a transcendentální realizaci.

1.5.17

Verš

tyaktvā sva-dharmaṁ caraṇāmbujaṁ harer
bhajann apakvo ’tha patet tato yadi
yatra kva vābhadram abhūd amuṣya kiṁ
ko vārtha āpto ’bhajatāṁ sva-dharmataḥ

Synonyma

tyaktvā — opustil; sva-dharmam — své předepsané povinnosti; caraṇa-ambujam — lotosové nohy; hareḥ — Hariho (Pána); bhajan — v průběhu oddané služby; apakvaḥ — nezralý; atha — za účelem; patet — poklesne; tataḥ — z toho místa; yadi — když; yatra — odkud; kva — jaký; vā — nebo (míněno sarkasticky); abhadram — nepříznivý; abhūt — stane se; amuṣya — s ním; kim — nic; kaḥ vā arthaḥ — jaký zájem; āptaḥ — obdržení; abhajatām — neoddaný; sva-dharmataḥ — zaměstnaný plněním povinností.

Překlad

Ten, kdo opustil své hmotné povinnosti, aby se zapojil do oddané služby Pánu, může někdy v nezralém stádiu poklesnout, ale přesto nehrozí nebezpečí, že nebude úspěšný. Na druhé straně neoddaný nic nezíská, ani když je plně zaměstnán svými předepsanými povinnostmi.

Význam

Co se týče předepsaných povinností pro celé lidstvo, je jich nekonečné množství. Každý člověk má povinnosti nejen vůči svým rodičům, rodinným příslušníkům, společnosti, národu, lidstvu, jiným živým bytostem, polobohům atd., ale i vůči významným myslitelům, básníkům, vědcům atd. Písma udávají, že člověk se může všem těmto povinnostem vyhnout a odevzdat se službě Pánu. Jakmile to učiní a úspěšně vykonává oddanou službu Pánu, pak je vše v nejlepším pořádku. Stává se však také, že někdo se odevzdá službě Pánu s dočasným sentimentem a za určitou dobu z různých důvodů vlivem nežádoucí společnosti z cesty služby poklesne. Mnoho příkladů v dějinách to dokládá. Bharata Mahārāja se musel narodit jako jelen, protože měl k němu velice důvěrné pouto. Myslel na tohoto jelena v okamžiku své smrti. V příštím životě se tedy stal jelenem, i když si mohl pamatovat svůj minulý život. Podobně Citraketu též poklesl, protože se dopustil přestupku u nohou Śivy. Navzdory tomuto všemu je zde kladen důraz na nutnost odevzdat se lotosovým nohám Pána, přestože existuje možnost poklesnutí, neboť i když člověk odpadne od předepsaných povinností oddané služby, nikdy na lotosové nohy Pána nezapomene. Jakmile je někdo jednou zaměstnán v oddané službě Pánu, bude v této službě pokračovat za všech okolností. V Bhagavad-gītě je řečeno, že i malé množství oddané služby může člověka zachránit z té nejnebezpečnější situace. Takových příkladů je v dějinách také mnoho. Ajāmila je jeden z nich. Ajāmila byl na začátku života oddaným, ale v mládí poklesl. Přesto ho Pán nakonec zachránil.

1.5.18

Verš

tasyaiva hetoḥ prayateta kovido
na labhyate yad bhramatām upary adhaḥ
tal labhyate duḥkhavad anyataḥ sukhaṁ
kālena sarvatra gabhīra-raṁhasā

Synonyma

tasya — za tím účelem; eva — pouze; hetoḥ — důvod; prayateta — má se snažit; kovidaḥ — ten, kdo má sklony k filozofii; na — ne; labhyate — nelze obdržet; yat — co; bhramatām — putuje; upari adhaḥ — nahoru a dolů; tat — to; labhyate — lze obdržet; duḥkhavat — jako utrpení; anyataḥ — jako výsledek předchozích činností; sukham — smyslový požitek; kālena — během času; sarvatra — všude; gabhīra — jemný; raṁhasā — pokrok.

Překlad

Osoby, které jsou opravdu inteligentní a mají filozofické sklony, by se měly snažit dosáhnout onoho cíle, jehož nelze dosáhnout ani putováním od nejvyšší planety (Brahmaloky) k nejnižší planetě (Pātāle). Co se týče štěstí, které lze získat ze smyslového požitku, to přijde postupem času automaticky, stejně jako neštěstí přichází v určitou dobu, aniž si ho přejeme.

Význam

Všichni se snaží různými způsoby získat co nejvíce smyslových požitků. Někteří lidé jsou zaměstnáni v obchodování, průmyslu, v hospodářském rozvoji, politickém boji atd. Jiní se zase zaměstnávají plodonosnými činnostmi, aby dosáhli štěstí v příštím životě na vyšších planetách. Obyvatelé Měsíce mají možnost pít soma-rasu, a tak získat větší smyslový požitek. Na Pitṛloku se člověk může dostat za dobročinné skutky. Existuje tedy velké množství příležitostí pro smyslový požitek — buď v tomto životě nebo v životě po smrti. Někteří se snaží dosáhnout Měsíce či jiných planet mechanickými prostředky. Velice je vábí myšlenka dosáhnout těchto planet bez vykonávání dobročinnosti a zbožných skutků. To však není možné. Zákon Nejvyššího je takový, že různá místa jsou určená pro různé kategorie živých bytostí s ohledem na činnosti, které vykonaly. Pouze zásluhou dobré práce, jak je předepsaná v písmech, se člověk může narodit v dobré rodině, obdržet bohatství, dobré vzdělání a krásné tělesné rysy. I v tomto životě vidíme, jak dobrá práce umožňuje získat dobré vzdělání či vydělat peníze. Podobně v příštím životě dostáváme tyto žádoucí věci pouze na základě našich dobrých skutků. Jinak by se nestávalo, že dvě osoby narozené ve stejnou dobu na stejném místě se v průběhu života dostanou do zcela odlišných podmínek. Všechna tato hmotná postavení jsou však dočasná. Být na nejvyšší Brahmaloce nebo na nejnižší Pātāle jsou postavení, která se podle našeho počínání mohou také změnit. Ten, kdo má filozofický nadhled, se nesmí nechat tak proměnlivými situacemi svést. Měl by se snažit dosáhnout trvalého života blaženosti a poznání, při kterém nebude nucen vrátit se zpět na tu či onu planetu v tomto neblahém hmotném světě. Utrpení a smíšené štěstí jsou dva aspekty hmotného života, které přicházejí jak na Brahmaloce, tak i na ostatních lokách. Přicházejí v životě polobohů i v životě psů a prasat. Utrpení a smíšené štěstí všech živých bytostí jsou jen různých stupňů a kvalit, ale nikdo není osvobozen od utrpení, které s sebou přináší narození, smrt, stáří a nemoc. A každý má také své předurčené množství štěstí. Nikomu není dáno těchto věcí více či méně pouze na základě jeho osobní snahy. A i když jich dosáhne, může je vzápětí ztratit. Neměli bychom tedy s těmito prchavými záležitostmi marnit čas; měli bychom se snažit pouze o návrat k Bohu. To by mělo být životním posláním všech.

1.5.19

Verš

na vai jano jātu kathañcanāvrajen
mukunda-sevy anyavad aṅga saṁsṛtim
smaran mukundāṅghry-upagūhanaṁ punar
vihātum icchen na rasa-graho janaḥ

Synonyma

na — nikdy; vai — jistě; janaḥ — osoba; jātu — kdykoliv; kathañcana — tak či onak; āvrajet — nepodrobuje se; mukunda-sevī — oddaný Pána; anyavat — jako ostatní; aṅga — ó drahý; saṁsṛtim — hmotnou existenci; smaran — pamatuje; mukunda-aṅghri — lotosové nohy Pána; upagūhanam — objímá; punaḥ — znovu; vihātum — ochotný se zříci; icchet — touhy; na — nikdy; rasa-grahaḥ — ten, kdo vychutnal sladkost; janaḥ — osoba.

Překlad

Můj drahý Vyāso, přestože někdy oddaný Kṛṣṇy z té či oné příčiny poklesne, určitě nemusí podstoupit hmotnou existenci jako ostatní (ploduchtiví pracovníci atd.), neboť ten, kdo jednou okusil sladkost lotosových nohou Pána, nemůže jinak, nežli znovu a znovu vzpomínat na tu extázi.

Význam

Oddaný Pána se automaticky přestane zajímat o půvab hmotné existence, protože je rasa-graha neboli ten, kdo okusil sladkost lotosových nohou Pána Kṛṣṇy. Existuje bezesporu mnoho případů, kdy oddaný Pána poklesl ovlivněn nevhodnou společností, jako ploduchtiví pracovníci, kteří jsou stále vystaveni riziku poklesnutí. Ale i když oddaný poklesne, nelze ho nikdy srovnávat s pokleslým karmīm. Karmī trpí následky svého ploduchtivého počínání, zato oddaný je potrestán vůlí Pána, což směřuje k jeho nápravě. Utrpení sirotka a utrpení oblíbeného dítěte krále není rovnocenné. Sirotek je skutečně ubohý, neboť nemá nikoho, kdo by se o něj staral. Milovaný syn bohatého člověka je však stále pod bdělým dohledem svého movitého otce, i když se zdá, že je ve stejné situaci jako sirotek. Oddaný Pána někdy ovlivněn špatnou společností napodobuje ploduchtivé pracovníky. Ploduchtiví pracovníci chtějí vládnout hmotnému světu. A začínající oddaný také někdy pošetile touží po tom, aby výměnou za oddanou službu obdržel nějakou hmotnou moc. Takové pošetilé oddané Pán Samotný někdy přivede do nesnáze a jako projev Své zvláštní přízně jim odebere veškeré hmotné vybavení. Zmatený oddaný se tak octne v situaci, kdy na něj všichni přátelé a příbuzní zanevřou, a on tak má milostí Pána možnost znovu přijít k rozumu a se správným přístupem vykonávat svou oddanou službu.

V Bhagavad-gītě je také řečeno, že těmto pokleslým oddaným je umožněno narodit se v rodinách vysoce kvalifikovaných brāhmaṇů nebo zámožných kupců. Oddaný, kterého potká tento osud, však není obdařen takovým štěstím jako ten, který je Pánem potrestán a uvržen do zdánlivě beznadějné situace. Oddaný, který se vůlí Pána stane takřka bezmocný, je ve výhodnějším postavení nežli ti, kteří se narodili v dobrých rodinách. Pokleslí oddaní, kteří se narodí v dobré rodině, mohou zapomenout na lotosové nohy Pána, ale oddaný, který je postavený před bezvýchodnou situaci, je na tom mnohem lépe, protože když pozná, že je v bezvýchodné situaci, velice rychle se vrátí k lotosovým nohám Pána.

Čistá oddaná služba je tak duchovně lahodná, že oddaný automaticky ztratí zájem o hmotný požitek. To je známkou dokonalosti v progresivní oddané službě. Čistý oddaný nepřetržitě vzpomíná na lotosové nohy Pána Śrī Kṛṣṇy a ani na chvíli na Něho nezapomene, ani výměnou za bohatství tří světů.

1.5.20

Verš

idaṁ hi viśvaṁ bhagavān ivetaro
yato jagat-sthāna-nirodha-sambhavāḥ
tad dhi svayaṁ veda bhavāṁs tathāpi te
prādeśa-mātraṁ bhavataḥ pradarśitam

Synonyma

idam — to; hi — vše; viśvam — vesmír; bhagavān — Svrchovaný Pán; iva — téměř stejný; itaraḥ — odlišný od; yataḥ — z Něhož; jagat — světy; sthāna — existují; nirodha — zničení; sambhavāḥ — stvoření; tat hi — to vše; svayam — osobně; veda — víš; bhavān — ctěný; tathā api — přesto; te — tobě; prādeśa-mātram — pouhý přehled; bhavataḥ — tobě; pradarśitam — vysvětlil.

Překlad

Svrchovaný Pán, Osobnost Božství, je Sám tímto vesmírem, a přesto je od něho vzdálený. Z Něho emanuje toto vesmírné stvoření, v Něm spočívá a do Něho se po zničení vrací. O těchto věcech již všechno víš, a proto uvádím jen stručný přehled.

Význam

Pro čistého oddaného je pojem Mukundy, Śrī Kṛṣṇy, jak osobní, tak neosobní. Neosobní vesmír je také Mukunda, neboť je emanací energie Mukundy. Například strom je úplný celek, zatímco listy a větve jsou nedílnými součástmi, které emanují ze stromu. Listy a větve jsou rovněž stromem, avšak strom sám o sobě není větvemi ani listím. Védský výrok, že celé vesmírné stvoření není nic než Brahman, znamená, že jelikož vše emanuje z Nejvyššího Brahmanu, nic není mimo Něj. Nedílné součásti jako paže a nohy se nazývají tělo, ale tělo jako celek není rukama či nohama. Pán je transcendentální podobou věčnosti, poznání a krásy. Stvoření energie Pána se proto zdá být také částečným způsobem věčné, plné poznání a krásy. Podmíněné duše pod vlivem vnější energie zvané māyā jsou proto chyceny do sítí hmotné přírody, kterou považují za vše, neboť nemají žádné poznatky o Pánovi, Jenž je prvotní příčinou. Neuvědomují si také skutečnost, že jsou-li části těla odděleny od tělesného celku, už to nejsou tytéž paže či nohy jako když byly s tělem spojené. Bezbožná civilizace, která přerušila spojení s transcendentální láskyplnou službou Nejvyšší Osobnosti Božství, je jako oddělené ruce a nohy. Tyto nedílné části těla mohou vypadat jako paže a nohy, ale nemají žádnou účinnost. Oddaný Pána, Śrīla Vyāsadeva, toto velmi dobře ví. Śrīla Nārada mu dále doporučuje, aby tuto myšlenku rozvinul, a dal tak podmíněným duším příležitost uvědomit si, že Svrchovaný Pán je prvotní příčina.

Vedy říkají, že Pán je přirozeně plně mocný, což znamená, že Jeho svrchované energie jsou vždy úplné a totožné s Ním. Duchovní i hmotná nebesa a vše, co k nim přísluší, jsou emanace vnitřních a vnějších energií Pána. Vnější energie je v porovnání nižší, zatímco vnitřní síla je vyšší. Vyšší energie je živá síla, a proto je dokonale totožná, ale vnější, netečná energie je totožná pouze do určité míry. Ani jedna energie se však nevyrovná Pánu a ani není větší nežli Pán. Všechny energie tvoří Pán a jsou nepřetržitě pod Jeho vládou, stejně jako elektrickou energii, jakkoliv silnou, má nepřetržitě pod kontrolou příslušný technik.

Člověk a všechny ostatní živé bytosti jsou stvořeni Jeho vnitřními silami. V tomto smyslu je živá bytost rovněž totožná s Pánem. Nikdy však nemůže být na stejné úrovni nebo dokonce výše než Osobnost Božství. Pán i živé bytosti jsou individuální osoby. S pomocí hmotných energií živé bytosti rovněž tvoří různé věci, žádné jejich stvoření se však nevyrovná a nepředčí stvoření Pána. Člověk je schopen vyrobit malou družici a vypustit tuto hračku do vesmíru, ale nikdy nebude schopen stvořit planetu jako je Země nebo Měsíc a nechat je vznášet ve vzduchu tak, jak to dělá Pán. Lidé s chabým poznáním prohlašují, že jsou na stejné úrovni jako Pán. To však není možné, protože Pánovi se nikdo nevyrovná. Lidská bytost může poté, co dosáhla úplné dokonalosti, obdržet velké procento vlastností Pána (až po sedmdesát osm procent); nikdy však Pána nepředčí a ani se Mu nevyrovná. Pouze v chorobném stavu se pošetilá bytost prohlašuje za Pána, a tak je svedena iluzorní energií. Je proto nutné, aby pomatené živé bytosti přijaly svrchovanost Pána a začaly Mu s láskou a oddaností sloužit, neboť za tímto účelem byly stvořeny. Jinak v tomto světě nemůže být spokojenost a mír. Śrīla Vyāsadeva dostal pokyn od Śrīly Nārady, aby tuto myšlenku prohloubil v Bhāgavatamu. Také Bhagavad-gītā osvětluje tentýž princip: úplně se odevzdat lotosovým nohám Pána. To je jediné, oč se má dokonalá lidská bytost starat.

1.5.21

Verš

tvam ātmanātmānam avehy amogha-dṛk
parasya puṁsaḥ paramātmanaḥ kalām
ajaṁ prajātaṁ jagataḥ śivāya tan
mahānubhāvābhyudayo ’dhigaṇyatām

Synonyma

tvam — ty; ātmanā — sám; ātmānam — Nadduši; avehi — hledat; amogha-dṛk — ten, který má dokonalou víru; parasya — Transcendence; puṁsaḥ — Osobnost Božství; paramātmanaḥ — Svrchovaného Pána; kalām — úplná část; ajam — nezrozený; prajātam — se narodil; jagataḥ — světa; śivāya — pro blaho; tat — to; mahā-anubhāva — Nejvyšší Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy; abhyudayaḥ — zábavy; adhigaṇya-tām — vyprávěj co nejpodrobněji.

Překlad

Tvá vize je dokonalá, ctěný Vyāso. Jsi schopen poznat Nadduši, Osobnost Božství, jelikož jsi sám úplnou částí Pána. Ačkoliv jsi nezrozený, zjevil jsi se na této Zemi pro blaho celého lidstva. Vyprávěj tedy ještě podrobněji o transcendentálních zábavách Nejvyšší Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy, prosím.

Význam

Śrīla Vyāsadeva je inkarnací zplnomocněné úplné části Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy. Sestoupil ze své bezpříčinné milosti, aby vysvobodil pokleslé duše z hmotného světa. Tyto pokleslé, zapomenuté duše jsou odloučeny od transcendentální láskyplné služby Pánu. Živé bytosti jsou nedílnými součástmi Pána a jsou Jeho věčnými služebníky. Všechna védská písma jsou proto systematicky uzpůsobena tak, aby z nich pokleslé duše mohly vytěžit nejvyšší prospěch. Je povinností pokleslých duší využít těchto písem a vysvobodit se z otroctví hmotného bytí. Śrīla Nārada Ṛṣi je sice oficiálně duchovním mistrem Śrīly Vyāsadeva, ale Śrīla Vyāsadeva ve skutečnosti na žádném duchovním mistrovi nezávisí, neboť on sám je duchovním mistrem všech. Ve své roli ācāryi nás však vlastním příkladem učí, že každý musí přijmout duchovního mistra, i kdyby byl Bůh Samotný. Pán Śrī Kṛṣṇa, Pán Śrī Rāma a Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu jsou všichni inkarnace Boha, ale také přijali — alespoň formálně — duchovní mistry, přestože Jejich transcendentální přirozeností je, že vlastní veškeré poznání. Aby vedl všechny ke Svým lotosovým nohám, popisuje Pán Śrī Kṛṣṇa v inkarnaci Vyāsadeva Své vlastní transcendentální zábavy.

1.5.22

Verš

idaṁ hi puṁsas tapasaḥ śrutasya vā
sviṣṭasya sūktasya ca buddhi-dattayoḥ
avicyuto ’rthaḥ kavibhir nirūpito
yad-uttamaśloka-guṇānuvarṇanam

Synonyma

idam — tento; hi — jistě; puṁsaḥ — všech; tapasaḥ — odříkáním; śrutasya — studiem Ved; vā — nebo; sviṣṭasya — oběti; sūktasya — duchovní vzdělání; ca — a; buddhi — rozvíjením poznání; dattayoḥ — dobročinnost; avicyutaḥ — dokonalý; arthaḥ — zájem; kavibhiḥ — uznávanými učenci; nirūpitaḥ — dospěli k závěru; yat — co; uttamaśloka — Pán, kterého opěvují vybrané verše; guṇa-anuvarṇanam — popis transcendentálních vlastností.

Překlad

Učené kruhy došly k pozitivnímu závěru, že dokonalý cíl rozvoje poznání — to znamená odříkání, studia Ved, obětí, pronášení hymnů a dobročinnosti — vrcholí v transcendentálních popisech Pána, kterého opěvují vybrané verše.

Význam

Lidský intelekt se vyvíjí za účelem pokroku v umění, ve vědě, ve filozofii, fyzice, chemii, psychologii, ekonomii, politice atd. Rozvíjením těchto věd může lidská společnost dosáhnout dokonalosti života. Tato dokonalost života vrcholí v realizaci Nejvyšší Bytosti, Viṣṇua. Śruti proto učí, že ti, kteří jsou pokročilí v poznání, by se měli ucházet o službu Pánu Viṣṇuovi. Naneštěstí ti, které uchvátila vnější krása viṣṇu-māyi, nejsou schopni pochopit, že vrchol dokonalosti, vrcholná seberealizace, závisí na Viṣṇuovi. Viṣṇu-māyā znamená smyslový požitek, který je dočasný a plný strádání. Ti, kteří jsou uvězněni viṣṇu-māyou, používají pokrok v poznání ke smyslovému požitku. Śrī Nārada Muni vysvětlil, že všechny části kosmického stvoření jsou pouze emanace Pána, které pocházejí z Jeho různých energií, jelikož Pán uvedl Svojí nepochopitelnou silou do pohybu akce a reakce stvořeného projevu. Pocházejí z Jeho energie, spočívají na Jeho energii a po zničení se opět vracejí do Něho. Nic se tedy od Něho neliší, současně se však Pán vždy liší od všeho ostatního.

Jakmile se rozvoj poznání uplatní ve službě Pánu, začíná být absolutní. Osobnost Boha a Jeho transcendentální jméno, proslulost, sláva atd. — to vše se od Něho neliší. Všichni světci a oddaní Pána proto doporučují, aby se umění, věda, filozofie, fyzika, chemie, psychologie a všechna ostatní odvětví poznání využívala pouze a jedině ve službě Pánu. Umění, literatura, poezie, malířství atd. mohou být použity při oslavě Pána. Romanopisci, básníci a slavní literáti většinou píší na témata týkající se smyslových námětů, ale pokud se obrátí ke službě Pánu, mohou líčit Pánovy transcendentální zábavy. Vālmīki byl významný básník a Vyāsadeva je veliký spisovatel. Oba se zcela pohroužili do popisování transcendentálních skutků Pána, a tak získali nesmrtelnou slávu. Rovněž věda a filozofie by se měly vztahovat ke službě Pánu. Psát suché spekulativní teorie pro uspokojení smyslů nemá naprosto žádný smysl. Filozofie a věda jsou určeny k tomu, aby se jejich prostřednictvím rozšířila sláva Pána. Pokročilí lidé chtějí pochopit Absolutní Pravdu na základě vědy. Vědci by se tedy měli snažit dokázat existenci Pána na základě vědeckých poznatků. Podobně filozofických spekulací by se mělo použít k dokázání skutečnosti, že Nejvyšší Pravda je vědomá a všemohoucí. Veškerá odvětví poznání se tedy mají vždy používat ve službě Pánu a totéž potvrzuje Bhagavad-gītā. Jakékoliv tzv. “poznání”, které není využité pro službu Pánu, není nic než nevědomost. Skutečným využitím pokročilého poznání je rozšířit slávu Pána. To je skutečný přínos. Vědecké poznání uplatněné ve službě Pánu a všechny podobné činnosti patří do kategorie hari-kīrtanu, oslavování Pána.

1.5.23

Verš

ahaṁ purātīta-bhave ’bhavaṁ mune
dāsyās tu kasyāścana veda-vādinām
nirūpito bālaka eva yogināṁ
śuśrūṣaṇe prāvṛṣi nirvivikṣatām

Synonyma

aham — já; purā — dříve; atīta-bhave — v předešlém věku; abhavam — stal se; mune — ó muni; dāsyāḥ — služebné; tu — ale; kasyāścana — jistě; veda-vādinām — následovníků Vedānty; nirūpitaḥ — zaměstnaný; bālakaḥ — chlapec, který posluhuje; eva — jenom; yoginām — oddaných; śuśrūṣaṇe — ve službě; prāvṛṣi — během čtyř měsíců deštivého období; nirvivikṣatām — žili společně.

Překlad

Ó Muni, v předešlém věku jsem se narodil jako syn služebné zaměstnané u brāhmaṇů, kteří následovali zásady Vedānty. Během čtyř měsíců období dešťů, kdy žili společně, jsem měl možnost jim osobně sloužit.

Význam

Śrī Nārada Muni zde stručně popisuje, jaký zázračný vliv může mít na člověka atmosféra nasycená oddanou službou Pánu. Pocházel z velice skromných poměrů a neměl ani patřičné vzdělání. Protože se však celou svou energií zaměstnal ve službě Pánu, stal se z něj nesmrtelný mudrc. Tak silně působí oddaná služba. Živé bytosti jsou okrajovou energií Pána a jejich povinností proto je být patřičně zaměstnané v transcendentální láskyplné službě Pánu. Není-li tomu tak, pak se živá bytost nachází v situaci, která se nazývá māyā. Iluze māyi je tedy okamžitě odstraněna, když veškerou svoji energii zaměříme namísto smyslového požitku na službu Pánu. Z osobního příkladu Śrī Nārady Muniho v jeho předešlém životě je zřejmé, že služba Pánu začíná službou Pánovým pravým služebníkům. Samotný Pán říká, že sloužit Jeho služebníkům znamená víc než sloužit Jemu osobně. Služba oddaným je cennější nežli služba Pánu. Je tedy nutné vyhledat pravého služebníka Pána, který je nepřetržitě zaměstnaný v Jeho službě, přijmout takového služebníka za duchovního mistra a začít mu sloužit. Takovýto duchovní mistr je průzračným mediem, skrze něž lze vidět Pána, který je daleko za hranicemi vnímání hmotných smyslů. Když budeme sloužit pravému duchovnímu mistru, Pán svolí k tomu, že se nám úměrně prokázané službě zjeví. Využívat lidské energie ve službě Pánu je progresivní cestou ke spasení. Celé kosmické stvoření se okamžitě s Pánem ztotožní, jakmile pod vedením pravého duchovního mistra prokazujeme Pánovi službu. Zkušený duchovní mistr ovládá umění, jak všeho využít k oslavování Pána. Pod jeho vedením, tedy božskou milostí Pánova služebníka, se celý svět může přeměnit na duchovní svět.

1.5.24

Verš

te mayy apetākhila-cāpale ’rbhake
dānte ’dhṛta-krīḍanake ’nuvartini
cakruḥ kṛpāṁ yadyapi tulya-darśanāḥ
śuśrūṣamāṇe munayo ’lpa-bhāṣiṇi

Synonyma

te — oni; mayi — ke mně; apeta — aniž jsem prošel; akhila — všechny druhy; cāpale — náklonnosti; arbhake — k chlapci; dānte — ovládající smysly; adhṛta-krīḍanake — beze sklonů ke sportování; anuvartini — poslušný; cakruḥ — obdařili; kṛpām — bezpříčinnou milostí; yadyapi — přesto; tulya-darśanāḥ — přirozeně nestranní; śuśrūṣamāṇe — k věrnému; munayaḥ — muniové, stoupenci Vedānty; alpa-bhāṣiṇi — ten, kdo nemluví víc než je potřeba.

Překlad

Přestože byli přirozeně nestranní, obdařili mne tito stoupenci Vedānty svojí bezpříčinnou milostí. Co se mé osoby týče, dokázal jsem se ovládat a neměl žádný sklon ke sportování, i když jsem byl ještě chlapec. Navíc jsem nebyl neposlušný a nemluvil víc, než bylo potřeba.

Význam

Pán v Bhagavad-gītě praví: “Všechny Vedy Mne hledají.” Pán Śrī Caitanya říká, že ve Vedách existují jen tři náměty: ustanovení vztahu živé bytosti k Osobnosti Božství, vykonávání příslušných povinností v oddané službě a následné dosažení konečného cíle, návratu k Bohu. Vedānta-vādīové, stoupenci Vedānty, jsou tedy čistí oddaní Osobnosti Božství. Tito vedānta-vādīové, bhakti-vedāntové šíří transcendentální poznání o oddané službě zcela nestranně. Nikdo pro ně není nepřítelem či přítelem; nikdo není vzdělaný či nevzdělaný. Nikdo nemá jejich zvláštní přízeň a nikoho nezavrhují. Bhakti-vedāntové vidí, jak lidé ztrácejí čas s falešnými smyslovými věcmi. Jejich starostí je pomoci nevědomým lidem, aby znovu obnovili ztracený vztah k Osobností Božství. Jejich přičiněním se i ta nejzapomenutější duše může probudit do duchovního života a po tomto zasvěcení od bhakti-vedāntů mohou všichni dělat pokroky na cestě k transcendentální realizaci. Vedānta-vādīové chlapce zasvětili ještě dříve, nežli se dovedl ovládat a nežli se úplně zřekl dětského sportování atd. Před zasvěcením však chlapec čím dál tím více rozvíjel svoji ukázněnost, což je nezbytné pro kohokoliv, kdo touží po pokroku na této cestě. V systému varṇāśrama-dharmy, který je vlastně začátkem opravdového lidského života, se chlapci starší pěti let musí podrobit výcviku brahmacārīnů v guruově āśramu, kde se všem těmto věcem důkladně učí, bez ohledu na to, jsou-li synem krále či obyčejného občana. Tento výcvik byl povinný nejen proto, aby se z chlapců stali dobří občané státu, ale také, aby jejich budoucí život byl připravený pro duchovní realizaci. Děti stoupenců varṇāśrama-dharmy neznaly nezodpovědný život smyslových požitků. Dítěti byla dána duchovní prozíravost dokonce ještě dříve, nežli ho otec umístil do lůna matky. Otec i matka byli oba zodpovědní za to, aby jejich dítě dosáhlo osvobození z hmotného otroctví. Tomu se říká úspěšné rodinné plánování — plodit děti pro dosažení úplné dokonalosti. Bez sebeovládání, kázně a poslušnosti nelze úspěšně následovat pokyny duchovního mistra a bez toho není možné jít zpátky k Bohu.

1.5.25

Verš

ucchiṣṭa-lepān anumodito dvijaiḥ
sakṛt sma bhuñje tad-apāsta-kilbiṣaḥ
evaṁ pravṛttasya viśuddha-cetasas
tad-dharma evātma-ruciḥ prajāyate

Synonyma

ucchiṣṭa-lepān — zbytky jídla; anumoditaḥ — se svolením; dvijaiḥ — brāhmaṇy Vedāntisty; sakṛt — jednoho dne; sma — v minulosti; bhuñje — vzal; tat — tímto činem; apāsta — odstranil; kilbiṣaḥ — všechny hříchy; evam — tak; pravṛttasya — zaměstnaný; viśuddha-cetasaḥ — ten, jehož mysl je očištěna; tat — tato; dharmaḥ — přirozenost; eva — jistě; ātma-ruciḥ — transcendentální přitažlivost; prajāyate — se projevila.

Překlad

Jen jednou jsem s jejich svolením přijal zbytky jejich jídla, a to ihned odstranilo všechny mé hříchy. Takto zaměstnaný jsem očistil své srdce, a tehdy mne začala přitahovat samotná povaha transcendentalisty.

Význam

Čistá oddanost je v dobrém slova smyslu stejně nakažlivá jako nakažlivá nemoc. Čistý oddaný je oproštěný od veškerých hříchů. Osobnost Božství je tou nejčistší bytostí. Není-li tedy někdo stejně očištěn od vlivu hmotných kvalit, nemůže se stát čistým oddaným Pána. Bhakti-vedāntové, o kterých je zde řeč, byli čistí oddaní, a jejich společností a tím, že jednou snědl zbytky jídla, které přijímali, se chlapec nakazil jejich čistými vlastnostmi. Takové zbytky lze přijmout i bez svolení čistých oddaných. Existují také falešní oddaní, na něž si je třeba dávat veliký pozor. Je mnoho jiných věcí, které zabraňují vstupu do oddané služby. Sdružování se s čistými oddanými však všechny tyto překážky odstraní. Začátečníka v oddané službě transcendentální vlastnosti čistého oddaného skutečně obohatí, což znamená, že ho začne přitahovat jméno, sláva, vlastnosti, zábavy atd. Osobnosti Božství. Být nakažen vlastnostmi čistého oddaného znamená okusit chuť čisté oddanosti při poslechu o transcendentálních činech Osobnosti Božství. Tato transcendentální chuť způsobí, že se všechny hmotné věci okamžitě zdají být nechutné. Čistého oddaného proto ani v nejmenším nepřitahují hmotné činnosti. Poté, co jsou z cesty oddané služby odstraněny veškeré hříchy či překážky, je možné dosáhnout náklonnosti, ustálit se, vyvinout dokonalou chuť, poznat transcendentální emoce a nakonec dosáhnout úrovně láskyplné služby Pánu. Všechny tyto stupně se vyvíjejí ve společnosti čistých oddaných. To je význam této strofy.

1.5.26

Verš

tatrānvahaṁ kṛṣṇa-kathāḥ pragāyatām
anugraheṇāśṛṇavaṁ manoharāḥ
tāḥ śraddhayā me ’nupadaṁ viśṛṇvataḥ
priyaśravasy aṅga mamābhavad ruciḥ

Synonyma

tatra — poté; anu — denně; aham — já; kṛṣṇa-kathāḥ — vyprávění o činnostech Pána Kṛṣṇy; pragāyatām — líčící; anugraheṇa — bezpříčinnou milostí; aśṛṇavam — naslouchání; manaḥ-harāḥ — přitažlivý; tāḥ — tyto; śraddhayā — uctivě; me — mně; anupadam — každý krok; viśṛṇvataḥ — pozorný poslech; priyaśravasi — o Osobnosti Božství; aṅga — ó Vyāsadeve; mama — moje; abhavat — stalo se; ruciḥ — chuť.

Překlad

Ó Vyāsadeve, v té společnosti, a milostí těch velkých Vedāntistů jsem mohl poslouchat, jak popisují poutavé činnosti Pána Kṛṣṇy. Naslouchal jsem pozorně a má chuť poslouchat o Osobnosti Božství vzrůstala na každém kroku.

Význam

Pán Śrī Kṛṣṇa, Absolutní Osobnost Božství, je přitažlivý nejen pro Své osobní rysy, ale také pro Své transcendentální činnosti. Absolutní je absolutní ve Svém jménu, Své slávě, Své podobě, Svých zábavách, Svém doprovodu, Svém příslušenství atd. Pán ze Své bezpříčinné milosti sestupuje na tento hmotný svět a projevuje Své transcendentální zábavy jako lidská bytost, aby se lidé podmaněni Jeho přitažlivostí mohli vrátit zpátky k Bohu. Lidé mají přirozený sklon naslouchat příběhům a vyprávěním o různých osobnostech hmotného světa, aniž si uvědomují, že v takové společnosti nejen ztrácí svůj drahocenný čas, ale navíc se zbytečně připoutávají ke třem kvalitám hmotné přírody. Místo aby člověk takto ztrácel svůj čas, má možnost dosáhnout duchovního úspěchu tím, že obrátí svou pozornost na transcendentální zábavy Pána. Poslechem vyprávění o zábavách Pána se člověk stýká přímo s Osobností Božství a jak již bylo vysvětleno, poslech o Osobnosti Božství očišťuje světskou bytost zevnitř ode všech nahromaděných hříchů. Posluchač, takto očištěný ode všech hříchů, se postupně osvobodí od všední společnosti a upoutá svou pozornost na vlastnosti Pána. Nārada Muni tuto skutečnost právě doložil vlastní zkušeností. V podstatě každý, kdo naslouchá o zábavách Pána, se může stát bezprostředním společníkem Pána. Nārada má věčný život, neomezené poznání a nevyčerpatelnou blaženost, a vlastní schopnost cestovat bez omezení po všech hmotných i duchovních světech. Každý má možnost dosáhnout té nejvyšší životní dokonalosti, jestliže bedlivě naslouchá transcendentálním zábavám Pána ze správných zdrojů, jako Śrī Nārada, který o nich ve svém předešlém životě naslouchal z úst čistých oddaných (bhakti-vedāntů). Tato metoda naslouchání ve společnosti oddaných je zvláště doporučená pro současný věk svárů (Kali).

1.5.27

Verš

tasmiṁs tadā labdha-rucer mahā-mate
priyaśravasy askhalitā matir mama
yayāham etat sad-asat sva-māyayā
paśye mayi brahmaṇi kalpitaṁ pare

Synonyma

tasmin — bylo tomu tak; tadā — tehdy; labdha — dosáhl; ruceḥ — chuť; mahā-mate — ó veliký mudrci; priyaśravasi — o Pánu; askhalitā matiḥ — nepřetržitá pozornost; mama — moje; yayā — kterou; aham — já; etat — tyto všechny; sat-asat — hrubé a jemné; sva-māyayā — vlastní nevědomost; paśye — viděl; mayi — ve mně; brahmaṇi — Nejvyšší; kalpitam — přijal; pare — v Transcendenci.

Překlad

Ó veliký mudrci, jakmile jsem poznal chuť Osobnosti Božství, naslouchal jsem o Pánu s neochvějnou pozorností. Čím více se má chuť vyvíjela, tím více jsem si uvědomoval, že přijímat hrubé a jemné obaly byla jen má nevědomost, neboť Pán i já jsme transcendentální.

Význam

Nevědomost v hmotné existenci se přirovnává k temnotě a Osobnost Božství přirovnává všechna védská literatura ke slunci. Kde je světlo, tam nemůže být temnota. Poslouchat o zábavách Pána znamená nacházet se v Jeho transcendentální společnosti, neboť mezi Pánem a Jeho transcendentálními zábavami není žádný rozdíl. Být ve společnosti nejvyššího světla znamená rozptýlit všechnu nevědomost. Pouze na základě nevědomosti se podmíněná duše mylně domnívá, že Pán i ona jsou produkty hmotné přírody. Osobnost Božství a živé bytosti jsou však naopak transcendentální. Nemají s hmotnou přírodou nic společného. Když člověk pronikne touto nevědomostí a současně dokonale realizuje, že nic nemůže existovat bez Osobnosti Božství, pak je veškerá neznalost odstraněna. Hrubohmotná i jemnohmotná těla jsou emanacemi Osobnosti Božství a dokonalé poznání dovoluje zaměstnat je obě ve službě Pánu. Hrubohmotné tělo má být využité v manuální službě Pánu (jako je nošení vody, čištění chrámu, klanění se atd.). Metoda arcanā, uctívání Pána v chrámu, umožňuje zaměstnat hrubohmotné tělo ve službě Pánu. Podobně jemnohmotná mysl se má využít k naslouchání o transcendentálních zábavách Pána, k rozjímání o nich, k opěvování Jeho jmen atd. Veškeré takové činnosti jsou transcendentální. Žádné hrubohmotné ani jemnohmotné smysly se nikdy nemají používat jinak. Taková realizace transcendentálních činností je výsledkem mnoha a mnoha let učednické praxe v oddané službě, ale pouhá přitažlivost lásky k Osobnosti Božství, kterou Nārada Muni vyvinul nasloucháním, je vysoce účinná.

1.5.28

Verš

itthaṁ śarat-prāvṛṣikāv ṛtū harer
viśṛṇvato me ’nusavaṁ yaśo ’malam
saṅkīrtyamānaṁ munibhir mahātmabhir
bhaktiḥ pravṛttātma-rajas-tamopahā

Synonyma

ittham — takto; śarat — podzim; prāvṛṣikau — období dešťů; ṛtū — dvě období; hareḥ — Pána; viśṛṇvataḥ — nepřetržitě naslouchal; me — já; anusavam — nepřetržitě; yaśaḥ amalam — čistá sláva; saṅkīrtyamānam — opěvované; munibhiḥ — velkými mudrci; mahā-ātmabhiḥ — velké duše; bhaktiḥ — oddaná služba; pravṛttā — začala proudit; ātma — živá bytost; rajaḥ — kvalita vášně; tama — kvalita nevědomosti; upahā — zmizely.

Překlad

Takto jsem v průběhu dvou ročních období — období dešťů a podzimu — měl možnost naslouchat velkodušným mudrcům, kteří nepřetržitě opěvovali čistou slávu Pána Hariho. Když se má oddaná služba rozproudila, clony kvalit vášně a nevědomosti zmizely.

Význam

Transcendentální láskyplná služba pro Svrchovaného Pána je přirozený sklon všech živých bytostí. Jedná se o dřímající instinkt každého, avšak vlivem společnosti hmotné přírody ho od nepaměti zakrývají kvality vášně a nevědomosti. Má-li živá bytost milostí Pána a Jeho velkodušných oddaných takové štěstí, že se může sdružovat s ryzími oddanými a poslouchat o ryzí slávě Pána, rozproudí se v ní oddaná služba jako proud řeky. Stejně jako proud řeky plyne až k moři, proud čisté oddané služby ve společnosti čistých oddaných plyne až ke konečnému cíli, kterým je transcendentální láska k Bohu. Proud nemůže nic zastavit. Jeho síla se naopak bezmezně zvětšuje. Proud oddané služby je tak mocný, že dokonce i ten, kdo jí pouze přihlíží, je osvobozen od vlivu kvalit vášně a nevědomosti. Tyto dvě kvality přírody nadobro zmizí, a osvobozená živá bytost se znovu dostává do svého původního postavení.

1.5.29

Verš

tasyaivaṁ me ’nuraktasya
praśritasya hatainasaḥ
śraddadhānasya bālasya
dāntasyānucarasya ca

Synonyma

tasya — jeho; evam — tak; me — moje; anuraktasya — lpěl na nich; praśritasya — poslušně; hata — oproštěn od; enasaḥ — hříchy; śraddadhānasya — věrného; bālasya — chlapce; dāntasya — podmanil; anucarasya — důsledně následující pokyny; ca — a.

Překlad

Velmi jsem lpěl na těchto mudrcích. Choval jsem se jemně, sloužil jsem jim a tak byly postupně vymazány všechny mé hříchy. V srdci jsem těmto mudrcům pevně důvěřoval. Podmanil jsem své smysly a následoval jsem tyto mudrce bezpodmínečně, tělem i myslí.

Význam

Zde jsou uvedené nezbytné předpoklady nastávajícího stoupence, který se uchází o pozici ryzího čistého oddaného. Prvním předpokladem je, že musí stále vyhledávat společnost čistých oddaných. Nesmí se nechat svést těmi, kteří se pouze za oddané vydávají. Sám musí být prostý a jemný — jen tak dokáže přijmout pokyny od ryzích oddaných. Čistý oddaný je ten, kdo se úplně odevzdal Osobnosti Božství. Ví, že Pán Kṛṣṇa, Osobnost Božství, je svrchovaný vlastník všeho, zatímco všichni ostatní jsou Jeho služebníci. A pouze ve společnosti čistých oddaných se lze zbavit všech hříchů, nahromaděných ve světské společnosti. Začínající oddaný musí věrně sloužit čistému oddanému, musí být velice poslušný a musí důsledně následovat pokyny. Tím se vyznačuje chování oddaného, který je odhodlaný dosáhnout úspěchu již v tomto životě.

1.5.30

Verš

jñānaṁ guhyatamaṁ yat tat
sākṣād bhagavatoditam
anvavocan gamiṣyantaḥ
kṛpayā dīna-vatsalāḥ

Synonyma

jñānam — poznání; guhyatamam — nejdůvěrnější; yat — které je; tat — to; sākṣāt — přímo; bhagavatā uditam — zvěstované Pánem Samotným; anvavocan — dali pokyny; gamiṣyantaḥ — než odešli; kṛpayā — bezpříčinnou milostí; dīna-vatsalāḥ — ti, kteří jsou velmi laskaví k ubohým a pokorným.

Překlad

Když tito bhakti-vedāntové, velice laskaví k ubohým duším, odcházeli, poučili mě o nejdůvěrnějších věcech, které zvěstuje Samotný Pán, Osobnost Božství.

Význam

Čistý Vedāntista, bhakti-vedānta, učí své stoupence přesně v souladu s učením Samotného Pána. Pán, Osobnost Božství, v Bhagavad-gītě a všech dalších písmech všem lidem jednoznačně nařídil, aby následovali výhradně Jeho. On je stvořitelem, udržovatelem a ničitelem všeho. Celé projevené stvoření existuje z Jeho vůle, a když celé představení skončí, zůstává jen On ve Své věčné říši se vším, co k Němu náleží. Existoval ve Své věčné říši před stvořením, a po zničení bude existovat dál. Není tudíž jednou ze stvořených bytostí. Je transcendentální. V Bhagavad-gītě Pán praví, že dávno předtím, než poučoval Arjunu, předal stejné učení bohu Slunce, a když bylo časem vinou špatného předávání narušené, předal ho znovu Arjunovi, neboť to byl dokonalý oddaný a přítel Pána. Učení Pána proto mohou pochopit jedině oddaní. Nikdo jiný. Impersonalista, který nechápe, že Pán má transcendentální podobu, není schopen pochopit nejdůvěrnější poselství Pána. Slovo “nejdůvěrnější” je zde důležité, neboť poznání o oddané službě je o mnoho vyšší než poznání neosobního Brahmanu. Jñānam znamená běžné poznání jakéhokoliv druhu. Jeho vrcholem je poznání neosobního Brahmanu. Když se zčásti začnou objevovat prvky oddanosti, může se rozvinout dále k poznání Paramātmy, což je poznání o všudepřítomném Bohu, které je již důvěrnější. Když se však přemění na čistou oddanou službu, dospěje k důvěrné části transcendentálního poznání a pak se nazývá nejdůvěrnější. Toto nejdůvěrnější poznání Pán předal Brahmovi, Arjunovi, Uddhavovi a jiným.

1.5.31

Verš

yenaivāhaṁ bhagavato
vāsudevasya vedhasaḥ
māyānubhāvam avidaṁ
yena gacchanti tat-padam

Synonyma

yena — kterým; eva — jistě; aham — já; bhagavataḥ — Osobnosti Božství; vāsudevasya — Pána Śrī Kṛṣṇy; vedhasaḥ — nejvyššího stvořitele; māyā — energie; anubhāvam — vliv; avidam — snadno pochopitelný; yena — kterým; gacchanti — jdou; tat-padam — u lotosových nohou Pána.

Překlad

S tímto důvěrným poznáním jsem jasně pochopil vliv energie Pána Śrī Kṛṣṇy, stvořitele, udržovatele a ničitele všeho. Jakmile ho někdo získá, může se k Němu vrátit a osobně se s Ním setkat.

Význam

Oddanou službou, nejdůvěrnějším poznáním, je snadné pochopit jak pracují rozličné energie Pána. Jedna část energie projevuje hmotný svět; další (vyšší) část Jeho energie projevuje duchovní svět. A prostřední energie projevuje živé bytosti, které slouží jedné z výše zmíněných energií. Živé bytosti, které slouží hmotné energii, vedou těžký boj o existenci a o štěstí, kterého se jim dostává v podobě iluze. Avšak ti, kteří jsou v duchovní energii, slouží Pánovi přímo a těší se věčnému životu, dokonalému poznání a neustálé blaženosti. Pán si přeje, jak Sám v Bhagavad-gītě pravil, aby se všechny podmíněné duše, které trčí v království hmotné energie, vrátily zpět k Němu tím, že zanechají všeho podnikání v hmotném světě. To je nejdůvěrnější část poznání. Ale chápou ji pouze čistí oddaní a jen oni vstoupí do království Boha a budou Ho moci osobně vidět a sloužit Mu. Konkrétním příkladem je Nārada sám, který dosáhl této úrovně věčného poznání a věčné blaženosti. A cesta je otevřená pro všechny, za předpokladu, že jsou ochotni jít ve stopách Śrī Nārady Muniho. Svrchovaný Pán vlastní podle textů śruti neomezené energie (aniž by se nějak namáhal), a tyto energie spadají do tří hlavních kategorií, o kterých jsme se zde zmínili.

1.5.32

Verš

etat saṁsūcitaṁ brahmaṁs
tāpa-traya-cikitsitam
yad īśvare bhagavati
karma brahmaṇi bhāvitam

Synonyma

etat — tolik; saṁsūcitam — učenci rozhodli; brahman — ó brāhmaṇo Vyāso; tāpa-traya — tři druhy utrpení; cikitsitam — nápravná opatření; yat — co; īśvare — svrchovaný vládce; bhagavati — Osobnosti Božství; karma — předepsané činnosti; brahmaṇi — velikému; bhāvitam — zasvětil.

Překlad

Ó brāhmaṇo Vyāsadeve, rozhodnutí učenců je, že nejúčinnější způsob, jak ukončit všechny nesnáze a strádání, je zasvětit své činnosti službě Nejvyššímu Pánu, Osobnosti Božství (Śrī Kṛṣṇovi).

Význam

Śrī Nārada Muni se osobně přesvědčil, že nejsnadnější a nejpraktičtější způsob, jak otevřít cestu spásy a dosáhnout úlevy od všech životních strastí, je pokorně naslouchat vyprávění o transcendentálních činnostech Pána z autorizovaných zdrojů. To je jediná pomoc. Celá hmotná existence je plná strádání. Pošetilí lidé svými nicotnými mozky vynalezli mnohá opatření, jak odstranit trojí druh strádání — utrpení těla a mysli, utrpení pocházející z přírodních kalamit a utrpení způsobené jinými živými bytostmi. Celý svět se velice těžce snaží vyhnout těmto nesnázím, ale lidé si neuvědomují, že bez Pánova požehnání nemůže uspět žádný plán a žádné opatření pro dosažení vytouženého míru a klidu. Všechny snahy o uzdravení pacienta odbornou léčbou jsou bezvýznamné, pokud k tomu nedá Své svolení Pán. Chceme-li se přeplavit přes řeku nebo oceán, nepomůže nám ani dobrá loď, pokud to neschválí Pán. Je nutné jednou provždy si uvědomit, že Pán je svrchovaný a rozhodující činitel, Jehož milosti musíme zasvětit všechny své pokusy, abychom dosáhli konečného úspěchu nebo překonali všechny překážky na cestě k tomuto úspěchu. Pán je všepronikající, všemocný, vševědoucí a všudypřítomný. Nakonec jen On schvaluje všechny dobré či zlé výsledky. Musíme se tedy naučit zasvětit své činnosti milosti Pána a přijmout Ho buď jako neosobní Brahman, jako lokalizovanou Paramātmu nebo jako Nejvyšší Osobnost Božství. Nesejde na tom, čím jsme. Vše musíme zasvětit službě Pánu. Je-li někdo učencem, vědcem, filozofem, básníkem atd., měl by své vzdělání použít k tomu, aby dokázal svrchovanost Pána. Pokuste se studovat energii Pána v každé oblasti života. Nepopírejte Ho a nesnažte se být jako On nebo se stavět do Jeho postavení na základě trochy nahromaděného poznání. Je-li někdo vládcem, státníkem, bojovníkem, politikem atd., měl by se snažit ustanovit svrchovanost Pána v rámci státosprávy. Bojujte za Jeho věc jako Śrī Arjuna. Śrī Arjuna, velký bojovník, nejprve odmítal jít do boje. Když ho však Pán přesvědčil o nutnosti bojovat, změnil svůj postoj a bojoval za věc Pána. Podobně je-li někdo podnikatelem, průmyslníkem, zemědělcem atd., měl by investovat své těžce vydělané peníze ve prospěch Pána. Mějte vždy na paměti, že nahromaděné peníze jsou bohatstvím Pána. Bohatství se považuje za bohyni štěstí (Lakṣmī) a Pán je Nārāyaṇa neboli manžel Lakṣmī. Snažte se zaměstnat Lakṣmī ve službě Pánu Nārāyaṇovi a buďte šťastní. To je způsob, jak realizovat Pána ve všech oblastech života. Naprosto nejlepší je samozřejmě zanechat všech hmotných činností a zcela se zaměstnat poslechem o transcendentálních zábavách Pána. Pokud se však tato možnost nenaskýtá, pak bychom se měli pokusit zasvětit službě Pánu vše, k čemu máme svůj zvláštní poměr. To je cesta míru a blahobytu. V této sloce je také důležité slovo saṁsūcitam. Nesmíme si ani na okamžik myslet, že Nāradova realizace byla pouze nějakou dětinskou představou. To v žádném případě. Jedná se o realizaci, které dosahují zkušení a vzdělaní učenci. To je skutečný význam slova saṁsūcitam.

1.5.33

Verš

āmayo yaś ca bhūtānāṁ
jāyate yena suvrata
tad eva hy āmayaṁ dravyaṁ
na punāti cikitsitam

Synonyma

āmayaḥ — nemoci; yaḥ ca — cokoliv; bhūtānām — živé bytosti; jāyate — bude možno; yena — prostřednictvím; suvrata — ó dobrá duše; tat — to; eva — právě; hi — jistě; āmayam — nemoc; dravyam — věc; na — ne; punāti — vyléčí; cikitsitam — léčený s.

Překlad

Není-li snad pravda, ó dobrá duše, že určitou věcí lze pod lékařským dozorem vyléčit i nemoc, kterou právě ta věc způsobila?

Význam

Zkušený lékař léčí svého pacienta terapeutickou dietou. Mléčné výrobky například někdy způsobují střevní poruchy, ale totéž mléko přeměněné v jogurt a smíchané s jistými léčivými příměsemi tyto poruchy vyléčí. Podobně trojí druh utrpení hmotné existence nelze utišit pouze hmotnými činnostmi. Nejprve musíme tyto činnosti zduchovnit; jako železo když se rozžhaví v ohni, a má pak vlastnosti ohně. Hmotná podstata určité věci se okamžitě změní, jakmile je použita ve službě Pánu. V tom je tajemství duchovního pokroku. Nesmíme se snažit vládnout hmotné přírodě a zároveň nesmíme hmotné věci odmítat. Nejlepší způsob využití nepříznivé situace je použít všeho ve vztahu ke svrchované duchovní bytosti. Vše je emanací Nejvyššího Ducha a On může Svojí nepředstavitelnou silou měnit ducha na hmotu a hmotu na ducha. Takzvaná hmotná věc se prostřednictvím veliké vůle Pána okamžitě změní v duchovní. Nezbytnou podmínkou pro takovou změnu je zaměstnat takzvanou hmotu ve službě ducha. Takto lze také léčit naše hmotné nemoci a povýšit se na duchovní úroveň, kde neexistuje neštěstí, bědování a strach. Když takto vše zaměstnáme ve službě Pánu, můžeme se přesvědčit, že neexistuje nic než Nejvyšší Brahman. Tak dospějeme k realizaci védské mantry, že “vše je Brahman”.

1.5.34

Verš

evaṁ nṛṇāṁ kriyā-yogāḥ
sarve saṁsṛti-hetavaḥ
ta evātma-vināśāya
kalpante kalpitāḥ pare

Synonyma

evam — takto; nṛṇām — lidské bytosti; kriyā-yogāḥ — všechny činnosti; sarve — vše; saṁsṛti — hmotná existence; hetavaḥ — způsobuje; te — že; eva — jistě; ātma — strom práce; vināśāya — zničí; kalpante — bude schopný; kalpitāḥ — zasvěceny; pare — Transcendenci.

Překlad

Když jsou veškeré činnosti člověka zasvěceny službě Pánu, tytéž činnosti, které způsobily jeho trvalé otroctví, se stanou prostředkem ke zničení stromu práce.

Význam

Plodonosnou práci, která živou bytost trvale zaměstnává, přirovnává Bhagavad-gītā k banyánovému stromu, neboť má skutečně hluboké kořeny. Dokud existuje sklon užívat plodů své práce, musí se duše stěhovat z jednoho těla nebo místa do druhého, vzhledem ke kvalitě svého jednání. Sklon užívat však lze přeměnit na touhu sloužit misi Pána. Takové činnosti se pak mění na karma-yogu, což znamená nadále pracovat podle svých přirozených vloh a současně dosáhnout duchovní dokonalosti. Slovo ātmā se zde vztahuje na všechny kategorie plodonosné práce. Jakmile se výsledek veškeré plodonosné a jiné práce zapojí do služby Pánu, přestane vytvářet další karmu a postupně vyústí do transcendentální oddané služby, která nejenže úplně odsekne kořen banyánového stromu práce, ale navíc svého vykonavatele přivede až k lotosovým nohám Pána.

Závěr je, že nejprve je nutné hledat společnost čistých oddaných, kteří jsou nejen znalci Vedānty, ale také seberealizované duše a ryzí oddaní Pána Śrī Kṛṣṇy, Osobnosti Božství. V jejich společnosti musí oddaný-začátečník prokazovat plně a upřímně svým tělem a myslí oddanou službu. Tento služebnický postoj přiměje velké duše k tomu, že projeví větší přízeň v udílení své milosti, která naplní začátečníka všemi transcendentálními vlastnostmi čistých oddaných. Postupně se také vyvine silné pouto k naslouchání o transcendentálních zábavách Pána, které dá začátečníkovi schopnost uvědomit si podstatu hrubého a jemného těla, jakož i toho, co je dále než tato těla — poznání o čisté duši a o jejím věčném vztahu k Nejvyšší Duši, k Osobnosti Božství. Když je tento věčný vztah navázán a zjištěn, oddaná služba Pánu se postupně vyvíjí k dokonalému poznání Osobnosti Božství, jež se nachází mnohem dále než neosobní Brahman a lokalizovaná Paramātmā. Takováto puruṣottama-yoga, jak uvádí Bhagavad-gītā, umožňuje dosáhnout dokonalosti již v průběhu současné tělesné existence a projevit všechny dobré vlastnosti Pána v té nejvyšší možné míře. Takový je postupný vývoj ve společnosti čistých oddaných.

1.5.35

Verš

yad atra kriyate karma
bhagavat-paritoṣaṇam
jñānaṁ yat tad adhīnaṁ hi
bhakti-yoga-samanvitam

Synonyma

yat — cokoliv; atra — v tomto životě nebo světě; kriyate — vykonává; karma — práce; bhagavat — Osobnosti Božství; paritoṣaṇam — uspokojení; jñānam — poznání; yat tat — co se tak nazývá; adhīnam — závislý; hi — jistě; bhakti-yoga — oddanost; samanvitam — spojená s bhakti-yogou.

Překlad

Jakákoliv práce vykonaná v tomto životě pro uspokojení mise Pána se nazývá bhakti-yoga neboli transcendentální láskyplná služba Pánu a to, čemu se říká poznání, se stává průvodním jevem.

Význam

Všeobecně rozšířený názor je, že vykonávání plodonosné práce v souladu s pokyny písem vede k dokonalé schopnosti získat transcendentální poznání za účelem duchovní realizace. Někteří považují bhakti-yogu za další formu karmy. Bhakti-yoga je však nad karmou i jñānou. Bhakti-yoga nezávisí na jñāně ani na karmě; naopak, jñāna a karma závisí na bhakti-yoze. Kriyā-yoga neboli karma-yoga, kterou Śrī Nārada Vyāsovi doporučuje, je obzvlášť doporučená proto, že jejím účelem je uspokojení Pána. Pán si nepřeje, aby Jeho synové, živé bytosti, trpěli trojími strastmi života. Přeje si, aby se všichni vrátili zpět k Němu a žili s Ním, ale návrat k Bohu je možný pouze za předpokladu, že se člověk očistí od hmotných nákaz. Prací vykonávanou pro uspokojení Pána se její vykonavatel postupně očišťuje od svých hmotných slabostí. Očista znamená dosáhnout duchovního poznání. Poznání tedy závisí na karmě, na práci vykonané ve prospěch Pána. Jiné poznání, bez bhakti-yogy, bez uspokojení Pána, nevede zpět do Božího království. Nelze skrze něj dosáhnout ani spasení, což bylo vysvětleno již v souvislosti se slokou naiṣkarmyam apy acyuta-bhāva-varjitam. To znamená, že oddaný, který je zaměstnán v čisté službě Pánu, zejména v naslouchání a opěvování Jeho transcendentální slávy, je současně duchovně osvícený božskou milostí, jak potvrzuje Bhagavad-gītā.

1.5.36

Verš

kurvāṇā yatra karmāṇi
bhagavac-chikṣayāsakṛt
gṛṇanti guṇa-nāmāni
kṛṣṇasyānusmaranti ca

Synonyma

kurvāṇāḥ — při vykonávání; yatra — poté; karmāṇi — povinnosti; bhagavat — Osobnost Božství; śikṣayā — vůlí; asakṛt — nepřetržitě; gṛṇanti — bere na sebe; guṇa — vlastnosti; nāmāni — jména; kṛṣṇasya — Kṛṣṇy; anusmaranti — stále vzpomíná; ca — a.

Překlad

Při vykonávání povinností, které Śrī Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství, předepsal, člověk nepřetržitě vzpomíná na Něj, na Jeho jména a na Jeho vlastnosti.

Význam

Zkušený oddaný si umí svůj život zařídit tak, aby při plnění různých povinností pro tento či příští život mohl stále vzpomínat Pánovo jméno, slávu, vlastnosti atd. Příkaz Pána je vyřčen v Bhagavad-gītě velice jasně: ve všech oblastech života má člověk pracovat pouze pro Pána. Pán má být v každé životní oblasti uznán za majitele. Systém veškerých védských obřadů, včetně uctívání polobohů jako Indry, Brahmy, Sarasvatī a Gaṇeśe, je, že Viṣṇu jako yajñeśvara musí být zastoupen za všech okolností jako vládce těchto obřadů. Pro určitý účel se doporučuje uctívat určitého poloboha, ale aby měl obřad patřičné účinky, vždy je nutná přítomnost Viṣṇua.

Pomineme-li tyto védské povinnosti, i v našem běžném jednání (jako například v rodinném životě, při podnikání nebo v povolání) musíme mít na mysli, že výsledky všech činností je třeba odevzdat nejvyššímu uživateli, Pánu Kṛṣṇovi. V Bhagavad-gītě o Sobě Pán prohlásil, že On je nejvyšší uživatel všeho, nejvyšší majitel všech planet a nejvyšší přítel všech bytostí. Jedině Pán Śrī Kṛṣṇa o Sobě může prohlásit, že je majitelem všeho ve Svém stvoření. Čistý oddaný si tuto skutečnost stále uvědomuje a stále opakuje transcendentální jméno, slávu a vlastnosti Pána, čímž je v nepřetržitém styku s Pánem. Pán je totožný se Svým jménem, slávou atd., a proto být ve společnosti Jeho jména, slávy atd. vlastně znamená být ve společnosti Pána.

Větší část našeho finančního příjmu, ne méně než padesát procent, se musí použít pro vykonávání Pánovy vůle. Nejen že je nutné, abychom této věci obětovali svůj výdělek, ale musíme také nějakým způsobem kázat tuto nauku oddanosti jiným, neboť i to je částí vůle Pána. Pán jasně říká, že nikdo Mu není více drahý než ten, kdo je stále zaměstnaný kázáním o Pánově jménu a slávě po celém světě. Stejně tak lze pro plnění Jeho vůle využít vědeckých objevů hmotného světa. Pán si přeje, aby se poselství Bhagavad-gīty šířilo mezi Jeho oddanými. Nemělo by se šířit mezi těmi, kteří se nepodrobují odříkání, nekonají dobročinnosti a nemají potřebné vzdělání atd. Je tedy nutné stále se snažit přeměňovat neochotné lidi v oddané Pána. Pán Caitanya v tomto smyslu učil velmi jednoduchou metodu. Učil, jak kázat transcendentální poselství zpěvem, tancem a občerstvením. To znamená, že na tento účel bychom měli věnovat padesát procent svých příjmů. Když v tomto pokleslém věku hádek a rozporů budou jen přední a zámožní členové společnosti ochotní obětovat padesát procent svých příjmů ve službě Pánu, jak tomu učil Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu, pak je absolutně jisté, že se tento pekelný svět změní v transcendentální říši Pána. Nikdo neodmítne zúčastnit se události, při které se zpívá, tančí a podává dobré občerstvení. Každý se připojí a jistě individuálně pocítí transcendentální přítomnost Pána. To samotné pomůže všem zúčastněným navázat spojení s Pánem a tím se očistit v duchovní realizaci. Jedinou podmínkou k tomu, aby se tato duchovní setkání mohla s úspěchem konat je, že musí být pořádána pod vedením čistého oddaného, který je zcela zbavený všech světských tužeb, plodonosných činností a suchých spekulací o povaze Pána. Nikdo se nemusí snažit objevit povahu Pána. Pán Sám ji už popsal; zvláště v Bhagavad-gītě a také ve všech ostatních védských textech. Musíme jen tyto texty do písmene přijmout a řídit se Pánovými příkazy. To nás povede k cestě dokonalosti. Každý může zůstat tam, kde je. Nikdo nemusí měnit své postavení, zvláště ne v tomto věku nejzávažnějších nesnází. Jedinou podmínkou je, že se musíme zříci návyku suchého spekulování, jehož cílem je stát se Pánem. Poté, co se člověk zřekne takových namyšlených marností, má možnost velice pokorně přijmout pokyny Pána z Bhagavad-gīty a z Bhāgavatamu z úst pravých oddaných, jejichž kvalifikace jsme popsali výše. Tímto způsobem bezpochyby dosáhne úspěchu.

1.5.37

Verš

oṁ namo bhagavate tubhyaṁ
vāsudevāya dhīmahi
pradyumnāyāniruddhāya
namaḥ saṅkarṣaṇāya ca

Synonyma

oṁ — znamení začátku opěvování transcendentální slávy Pána; namaḥ — vzdávání poklon Pánovi; bhagavate — Osobnosti Božství; tubhyam — Tobě; vāsudevāya — Pánovi, který je synem Vasudeva; dhīmahi — opěvujme; pradyumnāya, aniruddhāya a saṅkarṣanāya — všechny úplné expanze Vāsudeva; namaḥ — uctivé poklony; ca — a.

Překlad

Opěvujme všichni slávu Vāsudeva spolu s Jeho úplnými expanzemi Pradyumnou, Aniruddhou a Saṅkarṣaṇem.

Význam

Nārāyaṇa je podle učení Pañcarātry prvotní příčina všech expanzí Boha — Vāsudeva, Saṅkarṣaṇa, Pradyumny a Aniruddhy. Vāsudeva a Saṅkarṣaṇa jsou po levé a pravé straně uprostřed, Pradyumna je po pravici Saṅkarṣaṇa a Aniruddha je po levici Vāsudeva. Takto jsou rozmístěna čtyři Božstva, která známe jako čtyři pobočníky Pána Śrī Kṛṣṇy.

Toto je védský hymnus neboli mantra začínající oṁkārou praṇavou. Zpěv mantry je tedy transcendentální vibrace, která se zakládá na slovech oṁ namo dhīmahi atd.

Význam je ten, že jakékoliv jednání, buď v rámci plodonosné práce či v empirické filozofii, které nemá za konečný cíl transcendentální realizaci Svrchovaného Pána, se pokládá za zbytečné. Proto také Nāradajī vysvětlil podstatu čisté oddané služby na základě vlastní zkušenosti co se týče rozvoje důvěrnosti mezi Pánem a živou bytostí postupným procesem vykonávání progresivních činností oddané služby. Tento progresivní vývoj transcendentální oddanosti Pánu vrcholí dosažením láskyplné služby Pánu, jinak zvané prema, která se vyznačuje různými transcendentálními příchutěmi (rasami). S oddanou službou se též můžeme setkat ve smíšené podobě — s příměsemi plodonosné práce nebo emipirické filozofické spekulace.

Zde je ve formě hymnu o třiceti třech písmenech odpověď na otázku, kterou položili velcí ṛṣiové v čele se Śaunakou o tom nejdůvěrnějším, co Sūta získal od svého duchovního mistra. Tato mantra oslovuje čtyři Božstva, Pána s Jeho úplnými expanzemi. Ústřední postavou je Pán Śrī Kṛṣṇa, neboť úplné části jsou Jeho pobočníci. Nejdůvěrnější částí tohoto pokynu je, že bychom měli stále opěvovat slávu Pána Śrī Kṛṣṇy, Nejvyšší Osobnosti Božství, spolu s Jeho úplnými částmi Vāsudevem, Saṅkarṣaṇem, Pradyumnou a Aniruddhou, a též na Ně stále vzpomínat. Tyto expanze jsou původní Božstva, která vládnou nade všemi ostatními pravdami — nad viṣṇu-tattvami i śakti-tattvami.

1.5.38

Verš

iti mūrty-abhidhānena
mantra-mūrtim amūrtikam
yajate yajña-puruṣaṁ
sa samyag-darśanaḥ pumān

Synonyma

iti — takto; mūrti — zastoupení; abhidhānena — ve zvuku; mantra-mūrtim — zástupná podoba transcendentálního zvuku; amūrtikam — Pán, který nemá žádnou hmotnou podobu; yajate — uctívá; yajña — Viṣṇu; puruṣam — Osobnost Božství; saḥ — on sám; samyak — dokonale; darśanaḥ — ten, kdo viděl; pumān — osoba.

Překlad

Kdo uctívá Nejvyšší Osobnost Božství, Viṣṇua (který nemá žádnou hmotnou podobu) v transcendentálním zvukovém zastoupení, vidí věci tak jak jsou.

Význam

Naše smysly se skládají z hmotných prvků a tudíž jsou nedokonalými prostředky k realizaci transcendentální podoby Pána Viṣṇua. Uctíváme Ho proto transcendentální metodou zpěvu v podobě zvukového zastoupení. Vše, co je mimo dosah našich nedokonalých smyslů lze plně realizovat prostřednictvím zvukového zastoupení. I na dálku lze poznat osobu, která vydává zvukové signály. Je-li to možné na hmotné úrovni, proč by to nebylo možné na duchovní úrovni? Nejedná se o žádnou neurčitou neosobní záležitost. Jedná se o skutečnou realizaci transcendentální Osobnosti Božství, Śrī Kṛṣṇy, který má čistou podobu věčnosti, blaženosti a poznání.

V sanskrtském slovníku Amarakośa se ke slovu mūrti vztahují dvě vysvětlení; tvar a nesnáze. Ācārya Śrī Viśvanātha Cakravartī Ṭhākura proto vysvětluje slovo amūrtikam jako “bez nesnází”. Transcendentální podobu věčné blaženosti a poznání lze vnímat našimi původními duchovními smysly, které je možné znovu oživit zpěvem posvátných manter, transcendentálních zvukových zastoupení. Tento zvuk je třeba získat od průzračně čistého zprostředkovatele — pravého duchovního mistra — a pod jeho vedením lze zpěv manter provozovat. To nás postupně dovede blíže k Pánu. Tuto metodu uctívání doporučuje systém pāñcarātrika, který je uznávaný a autorizovaný. Systém pāñcarātrika je nejautorizovanější sbírkou pravidel transcendentální oddané služby. Bez nich se nemůžeme k Pánu přiblížit. Určitě to není možné suchou filozofickou spekulací. Systém pāñcarātrika je pro tento věk svárů současně vhodný a praktický. Pañcarātra je v tomto moderním věku důležitější než Vedānta.

1.5.39

Verš

imaṁ sva-nigamaṁ brahmann
avetya mad-anuṣṭhitam
adān me jñānam aiśvaryaṁ
svasmin bhāvaṁ ca keśavaḥ

Synonyma

imam — tak; sva-nigamam — důvěrné poznání Ved týkající se Nejvyšší Osobnosti Božství; brahman — ó brāhmaṇo (Vyāsadeve); avetya — věda dobře; mat — mnou; anuṣṭhitam — vykonaný; adāt — obdařil mne; me — mne; jñānam — transcendentální poznání; aiśvaryam — výsady; svasmin — osobní; bhāvam — důvěrná náklonnost a láska; ca — a; keśavaḥ — Pán Kṛṣṇa.

Překlad

Ó brāhmaṇo, nejprve mne Nejvyšší Pán Kṛṣṇa obdařil transcendentálním poznáním Pána, které je obsažené v důvěrných částech Ved, poté duchovními výsadami a nakonec Svojí důvěrnou oddanou službou.

Význam

Společenství s Pánem skrze přenos transcendentálního zvuku se neliší od zcela duchovního Pána Śrī Kṛṣṇy. Je to naprosto dokonalá metoda, jak se k Pánu přiblížit. Tímto čistým stykem s Pánem bez přestupků hmotných pojetí (kterých je deset) se oddaný může pozdvihnout z hmotné úrovně a pochopit vnitřní smysl védských písem, včetně Pánovy existence v transcendentální říši. Pán Svou totožnost postupně zjevuje tomu, kdo má pevnou víru v duchovního mistra a Pána. Poté je oddaný obdařen mystickými výsadami, kterých je osm. A nakonec je oddaný přijat do důvěrného kruhu Pánových společníků a pověřen od duchovního mistra určitou službou Pánu. Čistý oddaný má větší zájem sloužit Pánu, než předvádět mystické síly, které v něm dřímají. Śrī Nārada všechny tyto věci vysvětlil z vlastní zkušenosti. Každý může dosáhnout stejných výsad jako Śrī Nārada, pokud se zdokonalí ve zpěvu zvukového zastoupení Pána. Ve zpěvu transcendentálního zvuku nikomu nic nebrání. Jediným předpokladem je, že ho přijmeme od zástupce Nārady v řetězci učednické posloupnosti neboli systému paramparā.

1.5.40

Verš

tvam apy adabhra-śruta viśrutaṁ vibhoḥ
samāpyate yena vidāṁ bubhutsitam
prākhyāhi duḥkhair muhur arditātmanāṁ
saṅkleśa-nirvāṇam uśanti nānyathā

Synonyma

tvam — tvoje dobrá duše; api — také; adabhra — rozsáhlé; śruta — védské spisy; viśrutam — také slyšeli; vibhoḥ — Všemocného; samāpyate — uspokojený; yena — jimiž; vidām — učených; bubhutsitam — kteří stále touží naučit se transcendentální poznání; prākhyāhi — popisuj; duḥkhaiḥ — strastmi; muhuḥ — stále; ardita-ātmanām — trpící lidé; saṅkleśa — útrapy; nirvāṇam — zmírnění; uśanti na — nemohou se vyprostit; anyathā — jiným způsobem.

Překlad

Popiš tedy prosím činnosti všemocného Pána, o kterých jsi se dozvěděl díky své rozsáhlé znalosti Ved, neboť tak nejen uspokojíš touhy významných učenců, ale zároveň zmírníš útrapy mas obyčejných lidí, kteří stále trpí hmotnými strastmi. Skutečně není jiného způsobu jak ukončit jejich utrpení.

Význam

Na základě vlastní praktické zkušenosti Śrī Nārada Muni jasně potvrzuje, že jediným řešením pro veškeré problémy hmotné činnosti je co nejvíce šířit transcendentální slávu Svrchovaného Pána. Existují čtyři třídy dobrých lidí a čtyři třídy špatných lidí. Čtyři třídy dobrých lidí uznávají autoritu všemocného Boha, a proto se tito dobří lidé, (1) když jsou v nesnázích, (2) když potřebují peníze, (3) když jsou pokročilí v poznání a (4) když jsou zvídaví a chtějí vědět více o Bohu, intuitivně obracejí na Pána. Nāradajī tedy ve prospěch těchto lidí Vyāsadeva nabádá, aby šířil transcendentální poznání o Bohu s pomocí rozsáhlých znalostí Ved, které již nabyl dříve.

Co se týče špatných lidí, lze je rozdělit také do čtyř kategorií: (1) ti, kteří jsou jednoduše připoutáni k progresivnímu způsobu plodonosného podnikání, čímž se vystavují doprovodným strastem, (2) ti, kteří jsou upoutáni na zlozvyky sloužící uspokojování smyslů a trpí jejich následky, (3) ti, kteří jsou velmi pokročilí v hmotném poznání, ale kteří trpí, protože nejsou schopni uznat autoritu všemocného Pána, a (4) třída lidí, kteří jsou ateisté a kteří z toho důvodu záměrně nenávidí samotné jméno Boha, přestože jsou stále v nesnázích.

Śrī Nāradajī Vyāsadevovi doporučil popisovat slávy Pána pro dobro všech osmi tříd lidí, dobrých i špatných. Śrīmad-Bhāgavatam tedy není určen pro jednu zvláštní třídu lidí nebo sektu. Je určen pro upřímné duše, které usilují o skutečné blaho a klid mysli.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k páté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Nāradovy pokyny Vyāsadevovi ke Śrīmad-Bhāgavatamu”.

KAPITOLA ŠESTÁ

Rozhovor mezi Nāradou a Vyāsadevem

1.6.1

Verš

sūta uvāca
evaṁ niśamya bhagavān
devarṣer janma karma ca
bhūyaḥ papraccha taṁ brahman
vyāsaḥ satyavatī-sutaḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta řekl; evam — tak; niśamya — vyslyšel; bhagavān — mocná inkarnace Boha; devarṣeḥ — velkého mudrce mezi bohy; janma — narození; karma — činnosti; ca — a; bhūyaḥ — opět; papraccha — otázal se; tam — ho; brahman — ó brāhmaṇové; vyāsaḥ — Vyāsadeva; satyavatī-sutaḥ — syn Satyavatī.

Překlad

Sūta řekl: Ó brāhmaṇové, když Vyāsadeva, inkarnace Boha a syn Satyavatī, takto vyslyšel vše o narození a činnostech Śrī Nārady, otázal se následovně.

Význam

Vyāsadeva chtěl vědět víc o Nāradajīho dokonalosti, a proto se snažil dozvědět se o něm co nejvíce. V této kapitole bude Nāradajī vyprávět, jak se mu dostalo krátkého setkání s Pánem, když byl pohroužen v transcendentálních myšlenkách na odloučení od Pána a cítil tak hluboký zármutek.

1.6.2

Verš

vyāsa uvāca
bhikṣubhir vipravasite
vijñānādeṣṭṛbhis tava
vartamāno vayasy ādye
tataḥ kim akarod bhavān

Synonyma

vyāsaḥ uvāca — Śrī Vyāsadeva řekl; bhikṣubhiḥ — od velikých potulných mnichů; vipravasite — kteří odešli na jiná místa; vijñāna — vědecké poznání o transcendenci; ādeṣṭṛbhiḥ — ti, kteří učili; tava — tebe; vartamānaḥ — současný; vayasi — trvání života; ādye — nežli začal; tataḥ — poté; kim — co; akarot — učinil; bhavān — vy (ctěný).

Překlad

Śrī Vyāsadeva řekl: Co jsi (Nārado) činil poté, když odešli velcí mudrci, kteří tě učili vědeckému transcendentálnímu poznání, nežli jsi se narodil v tomto životě?

Význam

Vyāsadeva byl osobně žákem Nāradajīho, a je tedy přirozené, že chtěl vědět, co Nārada činil po zasvěcení od duchovních mistrů. Přál si jít v Nāradových šlépějích, aby dosáhl stejně dokonalé životní úrovně. Touha dotazovat se duchovního mistra je podstatou úspěchu na progresivní cestě. Odborně se tento postup nazývá sad-dharma-pṛcchā.

1.6.3

Verš

svāyambhuva kayā vṛttyā
vartitaṁ te paraṁ vayaḥ
kathaṁ cedam udasrākṣīḥ
kāle prāpte kalevaram

Synonyma

svāyambhuva — ó synu Brahmy; kayā — za jakých podmínek; vṛttyā — zaměstnání; vartitam — ztrávil čas; te — vy; param — po zasvěcení; vayaḥ — trvání života; katham — jak; ca — a; idam — toto; udasrākṣīḥ — opustil jsi; kāle — za určitou dobu; prāpte — poté, co jsi dosáhl; kalevaram — tělo.

Překlad

Ó synu Brahmy, jakým způsobem jsi žil po zasvěcení? Jak jsi obdržel toto tělo, poté co jsi po určité době opustil staré?

Význam

Ve svém předchozím životě byl Nārada Muni pouhým synem služebné. Jak se stalo, že se tak dokonale přemístil do duchovního těla, které má věčný život, blaženost a poznání, je tedy jistě důležitá otázka. Śrī Vyāsadeva si přál, aby světec odhalil tuto skutečnost pro uspokojení všech.

1.6.4

Verš

prāk-kalpa-viṣayām etāṁ
smṛtiṁ te muni-sattama
na hy eṣa vyavadhāt kāla
eṣa sarva-nirākṛtiḥ

Synonyma

prāk — před; kalpa — trvání dne Brahmy; viṣayām — námět; etām — tyto všechny; smṛtim — paměť; te — tvoje; muni-sattama — ó velký mudrci; na — ne; hi — jistě; eṣaḥ — tyto všechny; vyavadhāt — nějak změnil; kālaḥ — běh času; eṣaḥ — všechny tyto; sarva — vše; nirākṛtiḥ — zničení.

Překlad

Ó velký mudrci, čas postupně zničí vše. Jak je možné, že tyto události, které se odehrály před současným dnem Brahmy, jsou stále čerstvé ve tvé paměti, nedotknuté časem?

Význam

Duch nezaniká se zánikem těla, a stejně tak nezaniká ani duchovní vědomí. Śrī Nārada toto duchovní vědomí vyvinul, když ještě vlastnil hmotné tělo v předchozí kalpě. Vědomí hmotného těla znamená duchovní vědomí projevené prostřednictvím hmotného těla. Takové vědomí je nižší, podléhá zkáze a je zvrácené. Nadvědomí nadmysli na duchovní úrovni je však stejně dobré jako duše a nikdy zničení nepodléhá.

1.6.5

Verš

nārada uvāca
bhikṣubhir vipravasite
vijñānādeṣṭṛbhir mama
vartamāno vayasy ādye
tata etad akāraṣam

Synonyma

nāradaḥ uvāca — Śrī Nārada řekl; bhikṣubhiḥ — velkými mudrci; vipravasite — poté, co se odebrali na jiná místa; vijñāna — vědecké duchovní poznání; ādeṣṭṛbhiḥ — ti, kteří mne obdařili; mama — moje; vartamānaḥ — současné; vayasi ādye — před tímto životem; tataḥ — poté; etat — tolik; akāraṣam — vykonal.

Překlad

Śrī Nārada řekl: Velcí mudrci, kteří mne obdařili vědeckým poznáním transcendence, odešli na jiná místa, a tak jsem musel dále žít bez nich.

Význam

V předešlém životě, kdy byl Nāradajī milostí velkých mudrců nasycen duchovním poznáním, došlo v jeho životě k hmatatelné změně, přestože byl pouze pětiletým chlapcem. To je významný příznak, který se projevuje po zasvěcení pravým duchovním mistrem. Skutečná společnost oddaných přináší rychlou změnu v životě ve prospěch duchovní realizace. Jakým způsobem ovlivnila předešlý život Śrī Nārady Muniho, bude postupně líčit tato kapitola.

1.6.6

Verš

ekātmajā me jananī
yoṣin mūḍhā ca kiṅkarī
mayy ātmaje ’nanya-gatau
cakre snehānubandhanam

Synonyma

eka-ātmajā — mající jen jednoho syna; me — moje; jananī — matka; yoṣit — prostá žena; mūḍhā — neznalá; ca — a; kiṅkarī — služka; mayi — mi; ātmaje — jsouce jejím potomkem; ananya-gatau — ten, kdo nemá žádnou jinou možnost ochrany; cakre — udělal; sneha-anubandhanam — svázaný pouty náklonnosti.

Překlad

Byl jsem jediný syn své matky, která byla prostou ženou a navíc služkou. Jelikož jsem byl jejím jediným potomkem, neměla nikoho jiného, kdo by ji opatroval, a tak mne svázala poutem citové náklonnosti.

1.6.7

Verš

sāsvatantrā na kalpāsīd
yoga-kṣemaṁ mamecchatī
īśasya hi vaśe loko
yoṣā dārumayī yathā

Synonyma

sā — ona; asvatantrā — byla závislá; na — ne; kalpā — schopná; āsīt — byla; yoga-kṣemam — zaopatření; mama — moje; icchatī — i když si přála; īśasya — osudem; hi — neboť; vaśe — pod vládou; lokaḥ — každý; yoṣā — loutka; dāru-mayī — vyrobená ze dřeva; yathā — jako.

Překlad

Chtěla se o mne patřičně postarat, ale jelikož nebyla nezávislá, nic pro mne nemohla udělat. Svět je pod dokonalou vládou Svrchovaného Pána a my všichni jsme jako dřevěné loutky v rukou loutkáře.

1.6.8

Verš

ahaṁ ca tad-brahma-kule
ūṣivāṁs tad-upekṣayā
dig-deśa-kālāvyutpanno
bālakaḥ pañca-hāyanaḥ

Synonyma

aham — já; ca — také; tat — to; brahma-kule — v bráhmanské škole; ūṣivān — žil; tat — ní; upekṣayā — závisející na; dik-deśa — směr a zem; kāla — čas; avyutpannaḥ — nezkušený; bālakaḥ — pouhé dítě; pañca — pět; hāyanaḥ — let staré.

Překlad

Když jsem byl jen pětileté dítě, žil jsem v bráhmanské škole. Závisel jsem na mateřské lásce a neznal žádnou jinou zem.

1.6.9

Verš

ekadā nirgatāṁ gehād
duhantīṁ niśi gāṁ pathi
sarpo ’daśat padā spṛṣṭaḥ
kṛpaṇāṁ kāla-coditaḥ

Synonyma

ekadā — jednou; nirgatām — odešla; gehāt — z domova; duhantīm — aby podojila; niśi — v noci; gām — krávu; pathi — na cestě; sarpaḥ — had; adaśat — uštkl; padā — do nohy; spṛṣṭaḥ — takto zasažena; kṛpaṇām — ubohá žena; kāla-coditaḥ — pod vlivem svrchovaného času.

Překlad

Když má ubohá matka šla jednou v noci podojit krávu, pod vlivem svrchovaného času jí uštkl do nohy had.

Význam

To je způsob, jak se upřímná duše dostává blíže k Bohu. Ubohý chlapec neměl nikoho jiného, kdo by se o něj staral, nežli svou milující matku, a přesto ji svrchovaná vůle sprovodila ze světa, aby byl plně závislý na milosti Pána.

1.6.10

Verš

tadā tad aham īśasya
bhaktānāṁ śam abhīpsataḥ
anugrahaṁ manyamānaḥ
prātiṣṭhaṁ diśam uttarām

Synonyma

tadā — toho času; tat — to; aham — já; īśasya — Pána; bhaktānām — oddaných; śam — milost; abhīpsataḥ — přející si; anugraham — zvláštní požehnání; manyamānaḥ — takto uvažující; prātiṣṭham — odešel; diśam uttarām — směrem na sever.

Překlad

Přijal jsem tuto událost jako zvláštní milost Pána, který vždy žehná Svým oddaným, a s takovými myšlenkami jsem se vypravil směrem na sever.

Význam

Důvěrní oddaní Pána vidí na každém kroku, jak jim Pán žehná. Okamžiky, které se ze světského hlediska zdají být těžké a pohnuté, oddaný přijímá jako zvláštní milost Pána. Světská prosperita je jistý druh hmotné horečky, a milostí Pána se teplota této horečky postupně snižuje a krok za krokem přichází duchovní zdraví. Světští lidé to však nemohou pochopit.

1.6.11

Verš

sphītāñ janapadāṁs tatra
pura-grāma-vrajākarān
kheṭa-kharvaṭa-vāṭīś ca
vanāny upavanāni ca

Synonyma

sphītān — velice kvetoucí; jana-padān — metropole; tatra — tam; pura — města; grāma — vesnice; vraja — velké statky; ākarān — naleziště nerostů (doly); kheṭa — zemědělské oblasti; kharvaṭa — údolí; vāṭīḥ — květinové zahrady; ca — a; vanāni — lesy; upavanāni — školky; ca — a.

Překlad

Když jsem odešel, putoval jsem přes mnohé kvetoucí metropole, města, vesnice, statky s bohatstvím zvířat, doly, zemědělské oblasti, údolí, zahrady květin, sady a lesy.

Význam

Lidské činnosti v oblastech zemědělství, dolování, farmářství, průmyslu, zahradnictví atd. existovaly ve stejné míře jako dnes i v minulých stvořeních, a tytéž činnosti zůstanou tak, jak jsou i v dalších stvořeních. Po mnoha stech miliónech let začne vlivem zákona přírody nové stvoření a dějiny vesmíru se znovu opakují v podstatě beze změny. Světští malicherní badatelé ztrácejí čas archeologickými vykopávkami, místo aby zkoumali životně důležité potřeby. Poté, co Śrī Nārada Muni dostal podnět k duchovnímu životu, ačkoliv byl jen dítětem, neztrácel ani na okamžik čas hospodářským rozvojem, přestože procházel městy a vesnicemi, kolem dolů a průmyslových center. Cílevědomě pokračoval ve své cestě za duchovním vyrovnáním. Śrīmad-Bhāgavatam je zopakováním událostí, které se odehrály před několika sty milióny let. Jak je zde řečeno, v tomto transcendentálním díle jsou zaznamenány pouze ty nejdůležitější historické události.

1.6.12

Verš

citra-dhātu-vicitrādrīn
ibha-bhagna-bhuja-drumān
jalāśayāñ chiva-jalān
nalinīḥ sura-sevitāḥ
citra-svanaiḥ patra-rathair
vibhramad bhramara-śriyaḥ

Synonyma

citra-dhātu — cenné minerály jako zlato, stříbro a měď; vicitra — různorodé; adrīn — kopce a hory; ibha-bhagna — polámané obrovskými slony; bhuja — větve; drumān — stromy; jalāśayān śiva — blahodárné pro zdraví; jalān — vodní nádrže; nalinīḥ — lotosové květy; sura-sevitāḥ — jež vyhledávají obyvatelé nebes; citra-svanaiḥ — těšící srdce; patra-rathaiḥ — ptáky; vibhramat — rozrušující; bhramara-śriyaḥ — ozdobené trubci.

Překlad

Putoval jsem přes kopce a hory s velkými zásobami nerostů jako je zlato, stříbro a měď, krajinami vodních nádrží plných nádherných lotosových květů, jaké vyhledávají obyvatelé nebes a které jsou ozdobené neklidnými včelami a zpívajícími ptáky.

1.6.13

Verš

nala-veṇu-śaras-tanba-
kuśa-kīcaka-gahvaram
eka evātiyāto ’ham
adrākṣaṁ vipinaṁ mahat
ghoraṁ pratibhayākāraṁ
vyālolūka-śivājiram

Synonyma

nala — doutníky; veṇu — bambus; śaraḥ — kapradí; tanba — plné; kuśa — ostrá tráva; kīcaka — plevel; gahvaram — jeskyně; ekaḥ — samotný; eva — pouze; atiyātaḥ — neproniknutelné; aham — já; adrākṣam — navštívil; vipinam — hluboké lesy; mahat — velké; ghoram — strašidelné; pratibhaya-ākāram — nebezpečně; vyāla — hadi; ulūka — sovy; śiva — šakalové; ajiram — rejdiště.

Překlad

Putoval jsem sám mnohými lesy kapradin, bambusu, rákosí, ostré trávy, plevele a jeskyní, které byly pro osamoceného člověka takřka neproniknutelné. Zavítal jsem také do hlubokých, temných a strašidelně nebezpečných lesů, které byly rejdišti hadů, sov a šakalů.

Význam

Putující mnich (parivrājakācārya) má za povinnost poznat celou pestrost Božího stvoření tím, že cestuje sám přes všechny lesy, kopce, města, vesnice atd., aby nabyl víru v Boha, posílil svou mysl a zároveň osvítil obyvatelstvo poselstvím Boha. Sannyāsī je zavázán vzít na sebe všechna tato rizika beze strachu, a nejtypičtějším příkladem sannyāsīna v současném věku je Pán Caitanya, který takto cestoval skrze džungle střední Indie a osvěcoval přitom dokonce i tygry, medvědy, hady, jeleny, slony a mnoho jiných zvířat džungle. V tomto věku Kali nemají obyčejní lidé dovoleno vstoupit do stavu sannyāsīna. Když si někdo jen vymění oděv za účelem propagandy, pak to není původní ideální sannyāsī. Je třeba dát slib, že úplně ukončí všechny společenské styky a zasvětí svůj život výhradně službě Pánu. Změna oděvu je pouhá formalita. Pán Caitanya nepřijal jméno sannyāsīna a takzvaní sannyāsīni tohoto věku Kali by měli jít v Jeho šlépějích a také neměnit svá původní jména. V tomto věku je velmi důrazně doporučená metoda oddané služby poslechem a recitací svaté slávy Pána. Ten, kdo chce přijmout slib odříkání rodinného života, nemusí napodobovat parivrājakācāryi jako byli Nārada nebo Pán Caitanya, ale může usednout na nějakém svatém místě a zasvětit všechen svůj čas a energii poslechu a opakovanému přednášení svatých písem, která po sobě zanechali velcí ācāryové jako šest Gosvāmīch z Vṛndāvanu.

1.6.14

Verš

pariśrāntendriyātmāhaṁ
tṛṭ-parīto bubhukṣitaḥ
snātvā pītvā hrade nadyā
upaspṛṣṭo gata-śramaḥ

Synonyma

pariśrānta — unavený; indriya — tělesně; ātmā — mentálně; aham — já; tṛṭ-parītaḥ — žíznivý; bubhukṣitaḥ — a hladový; snātvā — vykoupal se; pītvā — pil vodu; hrade — v jezeře; nadyāḥ — z řeky; upaspṛṣṭaḥ — ve styku s; gata — úleva od; śramaḥ — únava.

Překlad

Tímto putováním jsem se cítil unaven na těle i na mysli, a měl jsem žízeň a hlad. Vykoupal jsem se tedy v říční zátoce a napil jsem se vody. Styk s vodou mne osvěžil a smyl moji únavu.

Význam

Putující mnich může své tělesné potřeby — žízeň a hlad—uspokojit prostřednictvím přírodních darů a nemusí žebrat u dveří hospodářů. Potulný mnich nechodí do domů hospodářů žebrat, ale duchovně je osvítit.

1.6.15

Verš

tasmin nirmanuje ’raṇye
pippalopastha āśritaḥ
ātmanātmānam ātmasthaṁ
yathā-śrutam acintayam

Synonyma

tasmin — v tom; nirmanuje — lidmi neobydleném; araṇye — v lese; pippala — banyánovník; upasthe — posadil se pod; āśritaḥ — pod ochranou; ātmanā — inteligencí; ātmānam — Nadduše; ātma-stham — umístěná v nitru; yathā-śrutam — jak jsem slyšel od osvobozených duší; acintayam — přemítal.

Překlad

Poté jsem v neobydleném lese ve stínu banyánovníku začal za pomoci své inteligence meditovat o Nadduši, která je v nitru, jak jsem se tomu naučil od osvobozených duší.

Význam

Neměli bychom se snažit meditovat podle vlastních představ. Meditovat o Nadduši, která se nachází v každé živé bytosti, se dá pouze dokonalým následováním autorizovaných zdrojů — písem, která jsou zjevena průzračným prostředníkem — pravým duchovním mistrem, a za pomoci náležitě vycvičené inteligence. V takovém vědomí se pevně ustálí oddaný, který prokazuje láskyplnou službu Pánu vykonáváním pokynů duchovního mistra. Śrī Nāradajī se setkal s pravými duchovními mistry, svědomitě jim sloužil, a oni ho po právu osvítili. Začal tedy meditovat.

1.6.16

Verš

dhyāyataś caraṇāmbhojaṁ
bhāva-nirjita-cetasā
autkaṇṭhyāśru-kalākṣasya
hṛdy āsīn me śanair hariḥ

Synonyma

dhyāyataḥ — takto meditoval o; caraṇa-ambhojam — lotosových nohách lokalizované Osobnosti Božství; bhāva-nirjita — mysl, která je přeměněná transcendentální láskou k Pánovi; cetasā — všechny činnosti mysli (myšlení, cítění a chtění); autkaṇṭhya — dychtivost; aśrukala — slzy kanuly; akṣasya — z očí; hṛdi — v mém srdci; āsīt — zjevil se; me — moje; śanaiḥ — neprodleně; hariḥ — Osobnost Božství.

Překlad

Jakmile jsem začal meditovat o lotosových nohách Osobnosti Božství s myslí přeměněnou účinkem transcendentální lásky, slzy mi kanuly z očí a Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, se okamžitě zjevil na lotosu mého srdce.

Význam

Zde užité slovo bhāva je důležité. Úrovně bhāva lze dosáhnout poté, co jsme vyvinuli transcendentální náklonnost k Pánu. První, počáteční stádium je śraddhā, kdy máme pro Svrchovaného Pána zalíbení, a abychom toto zalíbení zvětšili, musíme se sdružovat s čistými oddanými Pána. Třetím stádiem je řídit se předepsanými pravidly a zásadami oddané služby. To zažene všechny obavy a odstraní veškeré osobní nedostatky, které brání pokroku v oddané službě.

Když jsou všechny obavy a osobní nedostatky odstraněné, vyvinuli jsme pevnou víru v transcendentální záležitosti a náš smysl pro ně vzrůstá větší měrou. Toto nás vede k přitažlivosti, a pak následuje bhāva, stupeň bezprostředně předcházející ryzí lásce k Bohu. Všechna rozličná výše zmíněná stádia nejsou ničím jiným, než postupnými stupni vývoje transcendentální lásky. Sytost transcendentální lásky vede k silnému pocitu odloučení, který vyúsťuje v osmi druzích extáze. Slzy v očích oddaného jsou automatickou reakcí, a jelikož Śrī Nārada Muni ve svém předchozím životě dosáhl tohoto stavu velmi rychle poté, co opustil domov, byl docela dobře schopen vnímat skutečnou přítomnost Pána. Byl to zcela reálný zážitek, procítěný vyvinutými transcendentálními smysly bez hmotných příměsí.

1.6.17

Verš

premātibhara-nirbhinna-
pulakāṅgo ’tinirvṛtaḥ
ānanda-samplave līno
nāpaśyam ubhayaṁ mune

Synonyma

premā — láska; atibhara — krajní; nirbhinna — vyznačující se zvláště; pulaka — pocity štěstí; aṅgaḥ — různé části těla; ati-nirvṛtaḥ — zcela zaplaven; ānanda — extáze; samplave — v oceánu; līnaḥ — pohroužen v; na — ne; apaśyam — viděl; ubhayam — oba; mune — ó Vyāsadeve.

Překlad

Ó Vyāsadeve, v tom okamžiku jsem byl zcela unesen pocity štěstí a každá část mého těla navzájem nezávisle ožila. Pohroužen v oceánu extáze, jsem nebyl schopen vidět sebe ani Pána.

Význam

Duchovní pocity štěstí a silné extáze nemají světské obdoby. Je tedy velice složité tyto pocity nějakým způsobem vyjádřit. Slova Śrī Nārady Muniho nám dávají jen letmý náznak této extáze. Každá jednotlivá část těla, každý smysl, má svou určitou funkci. Když vidíme Pána, všechny smysly se dokonale probudí, aby prokazovaly Pánovi službu, neboť v osvobozeném stavu jsou smysly plně činné ve službě Pánu. Ve stavu transcendentální extáze, o kterém se zde mluví, tedy smysly navzájem nezávisle ožily, aby sloužily Pánu. V tomto stavu Nārada Muni ztratil schopnost vidět jak sebe, tak Pána zároveň.

1.6.18

Verš

rūpaṁ bhagavato yat tan
manaḥ-kāntaṁ śucāpaham
apaśyan sahasottasthe
vaiklavyād durmanā iva

Synonyma

rūpam — podoba; bhagavataḥ — Osobnosti Božství; yat — tak jak je; tat — to; manaḥ — mysli; kāntam — jak si přeje; śuca-apaham — pozbývající veškeré rozdílnosti; apaśyan — aniž jsem viděl; sahasā — najednou; uttasthe — vstal; vaiklavyāt — znepokojen; durmanāḥ — ztrativ vytoužené; iva — jako kdyby.

Překlad

Transcendentální podoba Pána, taková jaká je, uspokojuje touhy mysli a ihned odstraňuje všechny její rozpory. Jakmile jsem tuto podobu ztratil, náhle jsem vstal a byl jsem rozrušen, jak tomu obvykle bývá, když ztratíme něco vytouženého.

Význam

Nārada Muni mohl osobně vidět, že Pán není bez podoby. Jeho podoba je však zcela odlišná od veškerých podob, které známe z hmotného světa. Celý život se v hmotném světě setkáváme s rozličnými podobami, ale žádná z nich není taková, aby uspokojila mysl, a žádná z nich nemůže oprostit mysl od všeho nepokoje. To jsou výsadní rysy transcendentální podoby Pána. Toho, kdo jednou viděl tuto podobu, nikdy neuspokojí nic jiného — žádná podoba tohoto hmotného světa. To, že Pán je bez podoby nebo že je neosobní, znamená, že Jeho podoba není v žádném případě hmotná a že Pán není stejný jako hmotné osobnosti.

Jako duchovní bytosti, které mají s transcendentální podobou Pána věčný vztah, život za životem hledáme tuto podobu Pána, a žádná jiná podoba, dávající hmotnou útěchu, nás neuspokojí. Nārada Muni ji na okamžik zahlédl, ale když ji vzápětí zase ztratil, byl znepokojen a ihned vstal, aby ji hledal. Nārada Muni získal to, po čem toužíme život za životem, a jakmile se mu vize Pána ztratila, byl z toho jistě velice otřesen.

1.6.19

Verš

didṛkṣus tad ahaṁ bhūyaḥ
praṇidhāya mano hṛdi
vīkṣamāṇo ’pi nāpaśyam
avitṛpta ivāturaḥ

Synonyma

didṛkṣuḥ — přál si vidět; tat — to; aham — já; bhūyaḥ — znovu; praṇidhāya — soustředěním mysli; manaḥ — mysl; hṛdi — na srdce; vīkṣamāṇaḥ — chtěl jsem vidět; api — přestože; na — nikdy; apaśyam — viděl jsem Ho; avitṛptaḥ — byl jsem nespokojen; iva — jako; āturaḥ — zarmoucený.

Překlad

Toužil jsem znovu vidět tuto transcendentální podobu Pána, avšak přes veškeré pokusy soustředit se na srdce s dychtivým očekáváním, že ji znovu spatřím, jsem Pána už nenalezl. Zmocnila se mě přirozeně nespokojenost a byl jsem nesmírně zklamaný.

Význam

Neexistuje žádný mechanický postup, pomocí kterého lze vidět podobu Pána. To zcela závisí na Jeho bezpříčinné milosti. Nemůžeme po Pánovi chtít, aby se před námi zjevil, stejně jako nemůžeme chtít po slunci, aby vyšlo, kdy my si přejeme. Slunce má svůj čas východu; rovněž Pán se rád zjevuje ze Své bezpříčinné milosti. Musíme pouze čekat na ten příznivý okamžik a dále vykonávat své předepsané povinnosti v oddané službě Pánu. Nārada Muni myslel, že Pána znovu uvidí prostřednictvím stejného mechanického postupu, jaký použil poprvé, ale přes veškeré úsilí byly jeho další pokusy neúspěšné. Pán není nikomu nijak zavázán. Svázat Ho mohou pouze pouta ryzí oddanosti. Nelze Ho též spatřit nebo vnímat našimi hmotnými smysly. Když si to přeje, (když je spokojen s naší upřímnou snahou oddaně sloužit v úplné závislosti na Pánově milosti), pak se ze Své vlastní vůle před námi zjeví.

1.6.20

Verš

evaṁ yatantaṁ vijane
mām āhāgocaro girām
gambhīra-ślakṣṇayā vācā
śucaḥ praśamayann iva

Synonyma

evam — tak; yatantam — ten, kdo je zaměstnán snahou; vijane — na tom osamělém místě; mām — mi; āha — řekl; agocaraḥ — mimo hmotné zvukové pásmo; girām — projev; gambhīra — vážný; ślakṣṇayā — příjemný na poslech; vācā — slova; śucaḥ — smutek; praśamayan — zmírňující; iva — jako.

Překlad

Když Pán, Osobnost Božství transcendentální všem světským popisům, viděl mé snahy na tom osamělém místě, vážně ke mně promluvil příjemnými slovy, která zmírnila můj zármutek.

Význam

Ve Vedách je řečeno, že k Bohu se nemůžeme přiblížit světskými slovy a inteligencí. Přesto však Jeho bezpříčinnou milostí můžeme být obdařeni smysly vhodnými k tomu, abychom Ho slyšeli nebo abychom s Ním mohli mluvit. Taková je nepochopitelná energie Pána. Ten, kdo dostává Jeho milost, Ho může slyšet. Protože Pán byl s Nāradou Munim velice spokojen, dal mu nutnou sílu, aby Ho Nārada mohl slyšet. Pro ostatní, kteří jsou ještě na zkušebním stupni usměrňované oddané služby, ovšem není možné vnímat přímý dotek Pána. Pro Nāradu to byl zvláštní dar. Když slyšel příjemná slova Pána, jeho pocit odloučení se alespoň částečně zmírnil. Oddaný s láskou k Bohu vždy cítí bolest z odloučení, a je proto stále ponořen v transcendentální extázi.

1.6.21

Verš

hantāsmiñ janmani bhavān
mā māṁ draṣṭum ihārhati
avipakva-kaṣāyāṇāṁ
durdarśo ’haṁ kuyoginām

Synonyma

hanta — ó Nārado; asmin — toto; janmani — délka života; bhavān — ty; mā — ne; mām — Mne; draṣṭum — vidět; iha — zde; arhati — zasluhuješ; avipakva — nezralý; kaṣāyāṇām — hmotná špína; durdarśaḥ — obtížně viditelný; aham — Já; kuyoginām — neúplný ve službě.

Překlad

Ó Nārado (pravil Pán), lituji, ale v tomto životě Mne už víckrát neuvidíš. Ti, kteří ještě nedovršili svoji službu a kteří nejsou zcela zbaveni veškeré hmotné nákazy, Mne stěží mohou vidět.

Význam

V Bhagavad-gītě je Kṛṣṇa, Osobnost Božství, popsán jako nejčistší, Nejvyšší a Absolutní Pravda. Na Jeho osobě není ani stopy po něčem hmotném, což znamená, že ten, kdo má sebemenší náznak hmotného cítění, se k Němu nemůže přiblížit. Oddaná služba začíná tam, kde končí vliv alespoň dvou kvalit hmotné přírody — vášně a nevědomosti. Nepřítomnost těchto dvou kvalit se projevuje tím, že člověk nemá chtíč (kāma) a není chamtivý (lobha). To znamená, že musí být oproštěn od tužeb po smyslovém požitku a od lakomého hromadění smyslových požitků. Poslední zbývající kvalitou přírody je dobro. A úplné oproštění od všech hmotných vlivů znamená zbavit se i vlivu kvality dobra. Vyhledávat setkání s Bohem na osamělém místě v lese se pokládá za známku kvality dobra. Můžeme jít do lesa za účelem dosažení duchovní dokonalosti, ale to neznamená, že tam uvidíme Boha Osobně. Je nutné, abychom se zcela oprostili od vší hmotné připoutanosti a abychom byli na úrovni transcendence, která jako jediná dává oddanému možnost dostat se do osobního styku s Osobností Božství. Nejúčinnějším způsobem je žít na místě, kde se uctívá transcendentální podoba Pána. Chrám Pána je transcendentální místo, zatímco les je pouze hmotně dobrým místem. Začínající oddaný by měl v každém případě raději uctívat Božstvo Pána (arcanā), nežli jít hledat Pána do lesa. Oddaná služba začíná metodou arcanā, která je lepší než žití v lese. Ve svém současném životě Śrī Nārada Muni, který je již zcela zbaven všech hmotných žádostí, nechodí do lesů, třebaže je schopen svou přítomností změnit jakékoliv místo na Vaikuṇṭhu. Putuje z jedné planety na druhou, aby obrátil nejen lidi, ale i bohy, Kinnary, Gandharvy, ṛṣie, munie a všechny ostatní k oddanosti Pánu. Zaměstnal v transcendentální službě Pánu řadu oddaných jako Prahlāda Mahārāje, Dhruvu Mahārāje a mnoho jiných. Čistý oddaný Pána proto jde ve šlépějích velkých oddaných jako jsou Nārada a Prahlāda a zasvěcuje všechen svůj čas oslavování Pána kīrtanem. Tato kazatelská metoda transcenduje všechny hmotné kvality.

1.6.22

Verš

sakṛd yad darśitaṁ rūpam
etat kāmāya te ’nagha
mat-kāmaḥ śanakaiḥ sādhu
sarvān muñcati hṛc-chayān

Synonyma

sakṛt — jen jednou; yat — to; darśitam — ukázal; rūpam — podobu; etat — to je; kāmāya — pro žádosti; te — tvoje; anagha — ctnostný; mat — Moje; kāmaḥ — touha; śanakaiḥ — zvětšením; sādhuḥ — oddaný; sarvān — všechny; muñcati — dává stranou; hṛt-śayān — hmotné tužby.

Překlad

Ó ctnostný, mohl jsi Mě uzřít pouze jednou, aby tvá touha po Mně vzrostla, neboť čím více po Mně toužíš, tím více budeš oproštěn od všech hmotných přání.

Význam

Živá bytost nemůže být bez přání. Není jako mrtvý kámen. Musí jednat, myslet, cítit a chtít. Když však myslí, cítí a touží hmotným způsobem, zaplétá se, a naopak když myslí, cítí a touží ve službě Pánu, postupně se osvobozuje ze všeho zapletení. Čím víc je někdo zaměstnán v transcendentální láskyplné službě Pánu, tím víc po ní touží. To je transcendentální podstata boží služby. V hmotné službě existuje bod nasycení, zatímco duchovní služba Pánu nás nikdy nepřesytí a nikdy nekončí. Touhu po láskyplné transcendentální službě Pánu můžeme stále stupňovat, aniž dosáhneme nasycení nebo konce. Intenzivní službou Pánu můžeme transcendentálně zažít přítomnost Pána. Vidět Pána tedy znamená být zaměstnán ve službě Jemu, neboť služba Jemu a Jeho osoba jsou totožné. Upřímný oddaný by měl stále upřímně sloužit Pánovi. Pán ho povede a ukáže mu jak a kde má sloužit. Nārada již neměl žádnou hmotnou touhu a Pán k němu takto promluvil jen proto, aby zvýšil intenzitu jeho touhy po Něm.

1.6.23

Verš

sat-sevayādīrghayāpi
jātā mayi dṛḍhā matiḥ
hitvāvadyam imaṁ lokaṁ
gantā maj-janatām asi

Synonyma

sat-sevayā — službou Absolutní Pravdě; adīrghayā — po několik dnů; api — jenom; jātā — po dosažení; mayi — Mne; dṛḍhā — pevná; matiḥ — inteligence; hitvā — zanechal; avadyam — žalostný; imam — tento; lokam — hmotné světy; gantā — půjde; mat-janatām — Moji společníci; asi — stane se.

Překlad

Službou Absolutní Pravdě, byť jen na několik dní, se inteligence oddaného pevně ustálí a soustředí se na Mě. Důsledkem toho se stane Mým společníkem v transcendentálním světě poté, co tyto žalostné hmotné světy ponechá za sebou.

Význam

Sloužit Absolutní Pravdě znamená sloužit Absolutní Osobnosti Božství pod vedením pravého duchovního mistra, který je průzračným médiem mezi Pánem a začínajícím oddaným. Začínající oddaný není schopen přiblížit se k Osobnosti Božství prostřednictvím svých nedokonalých hmotných smyslů, a je proto pod vedením duchovního mistra cvičen v transcendentální službě Pánu. Tento výcvik, i když trvá jen několik dní, dává začátečníkovi inteligenci v transcendentální službě, která ho nakonec vyvede z neustálého pobytu v hmotných světech, vzhůru do transcendentálního světa, kde se stane jedním z osvobozených společníků Pána v Božím království.

1.6.24

Verš

matir mayi nibaddheyaṁ
na vipadyeta karhicit
prajā-sarga-nirodhe ’pi
smṛtiś ca mad-anugrahāt

Synonyma

matiḥ — inteligence; mayi — zasvěcená Mně; nibaddhā — zaměstnaná; iyam — to; na — nikdy; vipadyeta — oddělený; karhicit — za žádných okolností; prajā — živé bytosti; sarga — v době stvoření; nirodhe — také v době zničení; api — dokonce; smṛtiḥ — paměť; ca — a; mat — Mojí; anugrahāt — milostí.

Překlad

Inteligence zaměstnaná v oddanosti Mně nemůže být nikdy zmařena. I v době stvoření či v době zničení zůstane Mojí milostí tvoje paměť zachována.

Význam

Oddaná služba prokázaná Osobnosti Božství nepřijde nikdy nazmar. Pán Kṛṣṇa, Osobnost Božství, je věčný, a proto inteligence zasvěcená službě Jemu či cokoliv vykonaného v Jeho prospěch je rovněž věčné. V Bhagavad-gītě je řečeno, že transcendentální služba Osobnosti Božství se hromadí život za životem, a když oddaný dospěje k plné zralosti, souhrn vší jeho služby mu umožňuje vstoupit do společnosti Osobnosti Božství. Toto hromadění služby Bohu se nikdy neztrácí, ale naopak se stupňuje až k úplné zralosti.

1.6.25

Verš

etāvad uktvopararāma tan mahad
bhūtaṁ nabho-liṅgam aliṅgam īśvaram
ahaṁ ca tasmai mahatāṁ mahīyase
śīrṣṇāvanāmaṁ vidadhe ’nukampitaḥ

Synonyma

etāvat — tak; uktvā — pravil; upararāma — přestal; tat — to; mahat — veliký; bhūtam — podivuhodný; nabhaḥ-liṅgam — zosobněný zvukem; aliṅgam — neviděný očima; īśvaram — nejvyšší autorita; aham — já; ca — také; tasmai — Jemu; mahatām — velký; mahīyase — velebenému; śīrṣṇā — hlavou; avanāmam — poklony; vidadhe — vzdal; anukampitaḥ — obdařen Jeho přízní.

Překlad

Pán, svrchovaná autorita, zosobněný zvukem a neviděný očima, ale navýsost podivuhodný, pak přestal hovořit. S pocitem vděčnosti jsem Mu vzdal svoji úctu a sklonil jsem hlavu.

Význam

Skutečnost, že Osobnost Božství nebylo vidět, ale jen slyšet, na věci nic nemění. Bůh vytvořil Svým dechem čtyři Vedy, a je možné Ho spatřit a realizovat prostřednictvím transcendentálního zvuku Ved. Bhagavad-gītā je také zvuková podoba Pána, a Jejich totožnost se neliší. Pána tedy můžeme vidět a slyšet vytrvalým pronášením transcendentálního zvuku.

1.6.26

Verš

nāmāny anantasya hata-trapaḥ paṭhan
guhyāni bhadrāṇi kṛtāni ca smaran
gāṁ paryaṭaṁs tuṣṭa-manā gata-spṛhaḥ
kālaṁ pratīkṣan vimado vimatsaraḥ

Synonyma

nāmāni — svaté jméno, sláva atd.; anantasya — neomezeného; hata-trapaḥ — oproštěn od všech formalit hmotného světa; paṭhan — recitací, opakovaným čtením atd.; guhyāni — tajemné; bhadrāṇi — dávající požehnání; kṛtāni — činnosti; ca — a; smaran — stále vzpomínající; gām — na Zemi; paryaṭan — putovat křížem krážem; tuṣṭa-manāḥ — plně uspokojený; gata-spṛhaḥ — zcela osvobozený od všech hmotných tužeb; kālam — čas; pratīkṣan — očekávající; vimadaḥ — bez pýchy; vimatsaraḥ — bez závisti.

Překlad

Začal jsem tedy opěvovat svaté jméno a slávu Pána a nestaral jsem se o formality hmotného světa. Takové opěvování transcendentálních zábav Pána a vzpomínání na ně přináší všechna požehnání. Takto jsem putoval po celé Zemi, plně spokojený, skromný a nezávistivý.

Význam

Nārada Muni zde na základě vlastní zkušenosti v krátkosti vysvětluje, jak žije upřímný oddaný Pána. Takový oddaný, poté, co byl zasvěcen Pánem nebo Jeho pravým zástupcem, opěvuje velice vážně slávu Pána a putuje po celém světě, aby i ostatní měli možnost o Jeho slávě naslouchat. Tito oddaní nikdy netouží po hmotném zisku. Vede je jedna jediná touha — vrátit se k Bohu. To je očekává v daném čase, kdy opustí hmotné tělo. Jelikož mají ten nejvyšší životní cíl, návrat k Bohu, nikdy nikomu nezávidí a ani nejsou pyšní na to, že oni jsou způsobilí vrátit se k Bohu. Pouze stále opěvují svaté jméno, slávu a zábavy Pána a stále na ně vzpomínají, a podle svých možností rozšiřují Boží poselství pro blaho všech bez sebemenší touhy po hmotném zisku.

1.6.27

Verš

evaṁ kṛṣṇa-mater brahman
nāsaktasyāmalātmanaḥ
kālaḥ prādurabhūt kāle
taḍit saudāmanī yathā

Synonyma

evam — takto; kṛṣṇa-mateḥ — ten, kdo je úplně pohroužen v myšlenkách na Kṛṣṇu; brahman — ó Vyāsadeve; na — ne; āsaktasya — ten, kdo je připoután; amala-ātmanaḥ — ten, kdo je úplně očištěn od hmotné špíny; kālaḥ — smrt; prādurabhūt — nastala; kāle — v daném čase; taḍit — blesk; saudāmanī — zář; yathā — jako.

Překlad

Ó brāhmaṇo Vyāsadeve, nastal můj čas a já, který jsem byl plně pohroužen v myšlenkách na Kṛṣṇu a tudíž zbavený veškeré připoutanosti a zcela oproštěn od hmotné nákazy, jsem potkal svou smrt, jako se zároveň objevují blesk a záře.

Význam

Úplné pohroužení v myšlenkách na Kṛṣṇu znamená, že se očistíme od hmotné špíny neboli od hmotných žádostí. Stejně jako boháč nemá zájem o žádné laciné tretky, tak ani oddaný Pána Kṛṣṇy, který přirozeně netouží po žádných bezcenných hmotných věcech, které mu připadají jako loutky nebo jako stíny reality bez trvalé hodnoty, se s jistotou bude moci vrátit do Božího království, kde je život věčný, plný poznání a blaženosti. To je známkou duchovní vyspělosti. Když přijde doba, kdy je čistý oddaný zcela připraven, dojde náhle ke změně těla, které se obvykle říká smrt. Pro čistého oddaného je tato změna jako blesk, kterému okamžitě následuje světelná zář. To znamená, že oddaný vůlí Pána změní hmotné tělo a zároveň vyvine duchovní tělo. Ani před smrtí již oddaný nechová náklonnost k ničemu hmotnému, neboť jeho tělo je zduchovnělé jako do červena rozžhavené železo v ohni.

1.6.28

Verš

prayujyamāne mayi tāṁ
śuddhāṁ bhāgavatīṁ tanum
ārabdha-karma-nirvāṇo
nyapatat pāñca-bhautikaḥ

Synonyma

prayujyamāne — obdařen; mayi — mne; tām — to; śuddhām — transcendentální; bhāgavatīm — vhodné ke styku s Osobností Božství; tanum — tělo; ārabdha — obdržel; karma — plodonosná práce; nirvāṇaḥ — zabraňující; nyapatat — opustil; pāñca-bhautikaḥ — tělo, které se skládá z pěti hmotných prvků.

Překlad

Obdařen transcendentálním tělem vhodným pro společníky Osobnosti Božství jsem opustil tělo, které se skládá z pěti hmotných prvků, a tím se zastavily všechny výsledky vykonané plodonosné práce (karmy).

Význam

Pán, Osobnost Božství, Nāradu informoval o tom, že ho obdaří transcendentálním tělem, které je vhodné do Pánovy společnosti. Nārada obdržel duchovní tělo bezprostředně poté, co opustil své hmotné tělo. Toto transcendentální tělo nemá nic společného s hmotou a je vybavené třemi základními transcendentálními vlastnostmi, to jest věčností, oproštěností od hmotných kvalit a od reakcí plodonosných činů. Hmotné tělo je vždy postiženo nedostatkem těchto tří vlastností. Tělo oddaného se okamžitě naplní transcendentálními vlastnostmi, jakmile se zaměstná v oddané službě Pánu. Je to jako magnetický vliv zázračného kamene na železo. Transcendentální oddaná služba působí stejným způsobem. Změna těla tedy pro čistého oddaného znamená, že na něho přestanou působit reakce tří kvalitativních složek hmotné přírody. Ve zjevených písmech nalezneme mnoho příkladů. Dhruva Mahārāja a Prahlāda Mahārāja, jakož i řada dalších oddaných uviděli Osobnost Božství tváří v tvář ve stejných tělech. Z toho plyne, že tělo oddaného se kvalitativně mění z hmotného na transcendentální. To je mínění autorizovaných Gosvāmīch podložené autentickými písmy. Brahma-saṁhitā praví, že počínaje bacilem indra-gopa a konče Indrou, králem nebes, všechny živé bytosti podléhají zákonu karmy, donuceny trpět a užívat si plodonosných výsledků vlastního počínání. Pouze oddaný je od takových reakcí oproštěn bezpříčinnou milostí svrchované autority, Osobnosti Božství.

1.6.29

Verš

kalpānta idam ādāya
śayāne ’mbhasy udanvataḥ
śiśayiṣor anuprāṇaṁ
viviśe ’ntar ahaṁ vibhoḥ

Synonyma

kalpa-ante — na konci Brahmova dne; idam — toto; ādāya — dohromady; śayāne — poté, co šel ulehnout; ambhasi — do vod příčin; udanvataḥ — zničení; śiśayṣoḥ — ležení Osobnosti Božství (Nārāyaṇa); anuprāṇam — dýchání; viviśe — vstoupil do; antaḥ — dovnitř; aham — já; vibhoḥ — Pána Brahmy.

Překlad

Na konci věku, když Pán Nārāyaṇa, Osobnost Božství, ulehl do vod zničení, začal do Něho vstupovat Brahmā spolu se všemi tvořivými prvky. I já jsem vstoupil skrze Jeho dýchání.

Význam

Nārada je známý jako syn Brahmy, stejně jako Pán Kṛṣṇa je známý jako syn Vasudeva. Bůh i Jeho osvobození oddaní jako Nārada se v hmotném světě zjevují stejným způsobem. Jak říká Bhagavad-gītā, zrození a činnosti Pána jsou transcendentální. A podle autorizovaných zdrojů je i zrození Nārady jako syna Brahmy transcendentální zábavou. Jeho zjevení a odchod jsou prakticky na stejné úrovni, jako zjevení a odchod Pána. Pán a Jeho oddaní jsou v tomto smyslu jako duchovní bytosti současně totožní a odlišní. Patří do téže transcendentální kategorie.

1.6.30

Verš

sahasra-yuga-paryante
utthāyedaṁ sisṛkṣataḥ
marīci-miśrā ṛṣayaḥ
prāṇebhyo ’haṁ ca jajñire

Synonyma

sahasra — jeden tisíc; yuga — 4 300 000 let; paryante — na konci trvání; utthāya — když vypršel; idam — toto; sisṛkṣataḥ — přál si znovu stvořit; marīci-miśrāḥ — ṛṣiové jako Marīci; ṛṣayaḥ — všichni ṛṣiové; prāṇebhyaḥ — z Jeho smyslů; aham — já; ca — také; jajñire — zjevil se.

Překlad

Po 4 300 000 000 slunečních letech, když se Brahmā vůlí Pána probudil, aby znovu začal tvořit, byli z transcendentálního těla Pána stvořeni všichni ṛṣiové jako Marīci, Aṅgirā, Atri a další. Já jsem se zjevil spolu s nimi.

Význam

Jeden den života Brahmy trvá 4 300 000 000 slunečních let. To je uvedeno také v Bhagavad-gītě. Po tuto dobu přebývá Brahmājī, pohroužen v yoga-nidře, v těle Garbhodakaśāyī Viṣṇua, stvořitele Brahmy. Když tedy spánek Brahmy skončí a vůlí Pána vzniká prostřednictvím Brahmy další stvoření, z různých částí transcendentálního těla se znovu zjevují všichni velcí ṛṣiové a také Nārada. To znamená, že Nārada se zjevuje ve stejném transcendentálním těle, jako když člověk procitá ze spánku ve stejném těle. Śrī Nārada má věčnou svobodu cestovat po všech částech transcendentálních i hmotných stvoření Všemohoucího. Zjevuje se a odchází ve svém vlastním transcendentálním těle, u kterého oproti tělu podmíněné bytosti není rozdílu mezi tělem a duší.

1.6.31

Verš

antar bahiś ca lokāṁs trīn
paryemy askandita-vrataḥ
anugrahān mahā-viṣṇor
avighāta-gatiḥ kvacit

Synonyma

antaḥ — v transcendentálním světě; bahiḥ — v hmotném světě; ca — a; lokān — planety; trīn — tři (oddíly); paryemi — cestuji; askandita — nepřerušeně; vrataḥ — slib; anugrahāt — bezpříčinnou milostí; mahā-viṣṇoḥ — Mahā-Viṣṇua (Kāraṇodakaśāyī Viṣṇua); avighāta — bez omezení; gatiḥ — vstup; kvacit — kdykoliv.

Překlad

Od té doby mohu milostí všemohoucího Viṣṇua cestovat bez omezení všude po transcendentálním světě i ve třech oddílech hmotného světa. To proto, že jsem stálý v nepřerušené oddané službě Pánu.

Význam

Jak popisuje Bhagavad-gītā, existují tři oddíly hmotných oblastí: ūrdhva-loka (nejvyšší planety), madhya-loka (prostřední planety) a adho-loka (nižší planety). Dále než planety ūrdhva-loka, tedy nad Brahmalokou, se nacházejí hmotné obaly vesmíru, a nad nimi je duchovní nebe, jehož rozpětí je neomezené a které je zaplněné neomezeným množstvím sebeozařujících vaikuṇṭhských planet, obývaných Bohem Samotným a Jeho společníky, věčně osvobozenými živými bytostmi. Śrī Nārada Muni mohl bez omezení vstoupit na všechny tyto planety jak v hmotných, tak v duchovních oblastech, stejně jako všemohoucí Pán, který má neomezenou svobodu Osobně cestovat do jakékoliv části Svého stvoření. V hmotném světě jsou živé bytosti pod vlivem tří kvalit přírody — dobra, vášně a nevědomosti. Śrī Nārada Muni je však vůči všem těmto hmotným kvalitám transcendentální a může proto cestovat všude bez omezení. Je to osvobozený “astronaut”. Bezpříčinná milost Pána Viṣṇua nemá obdoby, a pouze oddaný si ji může laskavým svolením Pána uvědomit. Oddaní proto nikdy nepoklesnou. Zato materialisté, tj. ploduchtiví pracovníci a spekulativní filozofové, musí poklesnout, donuceni příslušnými kvalitami přírody, ve kterých jednají. Ostatní ṛṣiové uvedení výše nemohou vstoupit do transcendentálního světa jako Nārada. Tuto skutečnost odhaluje Narasiṁha Purāṇa. Ṛṣiové jako Marīci jsou autoritami v oblasti plodonosné práce a ṛṣiové jako Sanaka a Sanātana jsou autoritami v oblasti filozofických spekulací. Śrī Nārada Muni je ale přední autoritou pro transcendentální oddanou službu Pánu. Všechny významné autority pro oddanou službu Pánu jdou ve šlépějích Nārady Muniho a následují Nārada-bhakti-sūtru, čímž jsou všichni oddaní Pána okamžitě kvalifikováni ke vstupu do Božího království na Vaikuṇṭhy.

1.6.32

Verš

deva-dattām imāṁ vīṇāṁ
svara-brahma-vibhūṣitām
mūrcchayitvā hari-kathāṁ
gāyamānaś carāmy aham

Synonyma

deva — Nejvyšší Osobnost Božství (Śrī Kṛṣṇa); dattām — obdarovaný; imām — toto; vīṇām — strunný hudební nástroj; svara — rytmy; brahma — transcendentální; vibhūṣitām — ozdobený s; mūrcchayitvā — rozeznívající; hari-kathām — transcendentální poselství; gāyamānaḥ — neustále zpívající; carāmi — putuji; aham — já.

Překlad

Takto tedy putuji a neustále zpívám transcendentální poselství o slávě Pána za doprovodu tohoto nástroje zvaného vīṇā, který je nabitý transcendentálním zvukem a který mi daroval Pán Kṛṣṇa.

Význam

Strunný hudební nástroj s názvem vīṇā, který dal Nāradovi Pán Śrī Kṛṣṇa, popisuje Liṅga Purāṇa, což také potvrzuje Śrīla Jīva Gosvāmī. Tento transcendentální nástroj je totožný s Pánem Śrī Kṛṣṇou a Nāradou, protože všichni patří do stejné transcendentální kategorie. Zvuk tohoto nástroje nemůže být hmotný, což znamená, že sláva a zábavy, které Nāradův nástroj šíří, jsou také transcendentální, bez jediného náznaku hmotného opojení. Sedmero rytmů — ṣa (ṣaḍja), ṛ (ṛṣabha), gā (gāndhāra), ma (madhyama), pa (pañcama), dha (dhaivata) a ni (niṣāda) — je též transcendentálních a zvláště jsou určeny pro transcendentální písně. Śrī Nāradadeva jakožto čistý oddaný Pána je věčně zavázaný Pánu za to, že mu daroval tento nástroj, a proto se stále zaměstnává opěvováním Jeho transcendentální slávy a tak nikdy nemůže poklesnout ze svého vznešeného postavení. Seberealizovaná duše ve hmotném světě musí kráčet ve šlépějích Śrīly Nārady Muniho a náležitě užívat tónin ṣa, ṛ, gā, ma atd. ve službě Pánu stálým opěvováním Pánovy slávy. To také potvrzuje Bhagavad-gītā.

1.6.33

Verš

pragāyataḥ sva-vīryāṇi
tīrtha-pādaḥ priya-śravāḥ
āhūta iva me śīghraṁ
darśanaṁ yāti cetasi

Synonyma

pragāyataḥ — takto zpívající; sva-vīryāṇi — vlastní činnosti; tīrtha-pādaḥ — Pán, Jehož lotosové nohy jsou zdrojem všech ctností a svatosti; priya-śravāḥ — příjemné na poslech; āhūtaḥ — povolal; iva — jako; me — mně; śīghram — velmi brzy; darśanam — pohled; yāti — zjevuje se; cetasi — na srdci.

Překlad

Svrchovaný Pán Śrī Kṛṣṇa, o Jehož slávě a skutcích je potěšením naslouchat, se okamžitě zjeví na mém srdci, jako kdybych Ho zavolal, jakmile začnu opěvovat Jeho svaté činnosti.

Význam

Kṛṣṇa, Absolutní Osobnost Božství, se neliší od Svého transcendentálního jména, podoby, Svých zábav a těchto zvukových vibrací. Jakmile se čistý oddaný pohrouží do čisté oddané služby (naslouchání, opěvování a vzpomínání na jméno, slávu a činnosti Pána), Pán se okamžitě ukáže transcendentálním očím čistého oddaného odraženým obrazem v zrcadle srdce prostřednictvím duchovní televize. Čistý oddaný, který je s Pánem spojen láskyplnou transcendentální službou, se tedy může přesvědčit o přítomnosti Pána v každém okamžiku. Je přirozený psychický jev, že každý člověk rád slyší ostatní hovořit o své slávě. Je to přirozený sklon, a Pán, který je také individuální osobností jako ostatní, není v této psychologii výjimkou. Psychologické rysy viditelné u individuální duše jsou vlastně jen odrazem psychologie Absolutního Pána. Jediný rozdíl je ten, že Pán je největší osobností ze všech a je absolutní stejně tak jako vše, co se Ho týká. Není tedy nic divného, že Pána přitahuje, když čistý oddaný opěvuje Jeho slávu. Jelikož je absolutní, může se zjevit v obraze Svého oslavování. Obojí je totožné. Śrīla Nārada Muni neopěvuje slávu Pána pro svůj osobní prospěch, ale proto, že takové oslavování se neliší od Pána Samotného. Nārada Muni vstupuje transcendentálním opěvováním do Pánovy přítomnosti.

1.6.34

Verš

etad dhy ātura-cittānāṁ
mātrā-sparśecchayā muhuḥ
bhava-sindhu-plavo dṛṣṭo
hari-caryānuvarṇanam

Synonyma

etat — toto; hi — jistě; ātura-cittānām — těch, jejichž mysl je stále naplněna starostmi a úzkostí; mātrā — předměty smyslového požitku; sparśa — smysly; icchayā — touhami; muhuḥ — stále; bhava-sindhu — oceán nevědomosti; plavaḥ — loď; dṛṣṭaḥ — zakušené; hari-carya — činnosti Hariho, Osobnosti Božství; anuvarṇanam — nepřetržité přednášení.

Překlad

Je to má osobní zkušenost, že ti, kteří jsou stále naplněni starostmi a úzkostí, protože touží po spojení smyslů s jejich předměty, mohou překonat oceán nevědomosti na příhodném plavidle, jímž je nepřetržité opěvování transcendentálních činností Osobnosti Božství.

Význam

Příznakem živé bytosti je to, že nemůže ani na okamžik utichnout. Stále musí něco dělat, o něčem přemýšlet nebo o něčem mluvit. Materialističtí lidé většinou myslí a hovoří o věcech, které uspokojují jejich smysly. Jelikož se však tyto věci dějí pod vlivem vnější, iluzorní energie, nemohou takové smyslové činnosti nikoho skutečně uspokojit. Naopak způsobují jen úzkost a starosti. Tomu se říká māyā — to, co není. To, co nikdy nemůže přinést uspokojení, se považuje za zdroj spokojenosti. Nārada Muni proto na základě osobní zkušenosti prohlašuje, že těmto znechuceným bytostem, které se zaměstnávají uspokojováním smyslů, může spokojenost přinést nepřetržité opěvování činů Pána. Je tedy třeba pouze změnit téma. Nikdo nemůže zastavit myšlenkové činnosti živé bytosti a zrušit její sklony cítit, chtít a pracovat. Chceme-li však skutečné štěstí, musíme změnit téma. Místo abychom mluvili o politice umírajícího člověka, mluvme raději o politice, jakou vede Sám Pán. Místo abychom se kochali výkony herců ve filmech, soustřeďme raději svou pozornost na činnosti Pána ve společnosti Jeho věčných družek gopī a Lakṣmī. Bůh, všemohoucí Svrchovaná Osobnost, sestupuje ze Své bezpříčinné milosti na Zemi a vykonává činy, které jsou takřka na úrovni činů všedního člověka, ale zároveň jsou neobyčejné, neboť Bůh je všemohoucí. Vykonává tyto činy ve prospěch všech podmíněných duší, které tak mohou obrátit svou pozornost na transcendenci. Tímto způsobem se podmíněná duše postupně dostane na transcendentální úroveň a snadno pak překoná oceán nevědomosti, příčinu všeho utrpení. To zde říká význačná autorita, jakou je Śrī Nārada Muni, na základě své vlastní zkušenosti. I my můžeme mít stejnou zkušenost, pokud se rozhodneme kráčet ve šlépějích velkého mudrce, který je milovaným oddaným Pána.

1.6.35

Verš

yamādibhir yoga-pathaiḥ
kāma-lobha-hato muhuḥ
mukunda-sevayā yadvat
tathātmāddhā na śāmyati

Synonyma

yama-ādibhiḥ — provozováním sebekázně; yoga-pathaiḥ — systémem yogy (mystická tělesná síla, jejímž prostřednictvím lze dospět na úroveň božskosti); kāma — touhy po smyslovém požitku; lobha — chtíč po uspokojení smyslů; hataḥ — potlačit; muhuḥ — vždy; mukunda — Osobnost Božství; sevayā — službou pro; yadvat — tak jak je; tathā — takto; ātmā — duše; addhā — pro všechny praktické účely; na — není; śamyati — spokojen.

Překlad

Je pravda, že omezováním smyslů za pomoci systému yogy se lze zbavit útrap způsobených touhou a chtíčem, avšak to nestačí k tomu, aby duše byla spokojená. Tuto spokojenost dává oddaná služba Osobnosti Božství.

Význam

Yoga se zaměřuje na ovládnutí smyslů. Provozováním mystického procesu tělesných cviků v sedu, myšlení, cítění, chtění, soustředění, meditaci a konečně ve splynutí s transcendentnem lze ovládnout smysly. Smysly jsou jako jedovatí hadi a systém yogy znamená zkrotit je. Nārada Muni však doporučuje jinou metodu — ovládnout smysly tím, že je zaměstnáme v transcendentální láskyplné službě Mukundovi, Osobnosti Božství. Na základě vlastní zkušenosti říká, že oddaná služba Pánu je účinnější a praktičtější, nežli systém umělého ovládání smyslů. Ve službě Pánu Mukundovi jsou smysly zaměstnány transcendentálně. Není tedy možné, aby se zabývaly smyslovým požitkem. Smysly vyžadují být zaměstnány. Uměle je omezovat k ničemu nevede, jelikož jakmile se naskytne příležitost k požitku, smysly jí jako hadi bezpochyby využijí. V dějinách se setkáváme s mnoha takovými příběhy, jako případ Viśvāmitry Muniho, který byl sveden půvabnou Menakou. Když však Ṭhākura Haridāse o půlnoci pokoušela krásně ustrojená Māyā, nedokázala tohoto velkého oddaného zlákat do své pasti.

Znamená to tedy, že ani systém yogy ani suchá filozofická spekulace nemohou být nikdy úspěšné bez oddané služby. Čistá oddaná služba Pánu, neposkvrněná plodonosnou prací, mystickou yogou či spekulativní filozofií, je tou nejpřednější metodou pro dosažení seberealizace. Čistá oddaná služba je svojí podstatou transcendentální a systémy yogy a jñāny jsou této metodě podřízené. Je-li transcendentální oddaná služba smíšena s nějakou nižší metodou, nelze ji dále označovat za transcendentální. Stává se z ní smíšená oddaná služba. Śrīla Vyāsadeva, autor Śrīmad-Bhāgavatamu, v průběhu textu dále tyto rozličné metody transcendentální realizace rozvede.

1.6.36

Verš

sarvaṁ tad idam ākhyātaṁ
yat pṛṣṭo ’haṁ tvayānagha
janma-karma-rahasyaṁ me
bhavataś cātma-toṣaṇam

Synonyma

sarvam — vše; tat — co; idam — to; ākhyātam — popsal; yat — cokoliv; pṛṣṭaḥ — otázal se; aham — mne; tvayā — tebou; anagha — bez jakýchkoliv hříchů; janma — zrození; karma — činnosti; rahasyam — tajemství; me — mnou; bhavataḥ — tvoje; ca — a; ātma — vlastní já; toṣaṇam — spokojenost.

Překlad

Ó Vyāsadeve, jsi oproštěn od všech hříchů. Proto jsem ti vysvětlil své zrození a počínání, které mne vedlo k seberealizaci, jak jsi mě žádal. To vše přinese osobní spokojenost i tobě.

Význam

Nārada zde podrobně vysvětlil celý rozvoj oddanosti od počátečního stádia až po dosažení transcendence, aby tím patřičně zodpověděl Vyāsadevovy otázky. Vysvětlil, jak prostřednictvím transcendentální společnosti byla zaseta semínka oddané služby a jak nasloucháním od mudrců postupně vyklíčila. Výsledkem takovéhoto naslouchání je odpoutanost od všeho světského — až do takové míry, že i malý chlapec byl schopen přijmout zprávu o smrti své matky, jediného člověka, který se o něj staral, jako Boží požehnání. Okamžitě využil příležitosti k tomu, aby začal hledat Boha. Jeho upřímná touha hovořit s Pánem mu také byla splněna, i když ne každý může vidět Pána světskýma očima. Vysvětlil rovněž, jak je možné zbavit se vykonáváním čisté transcendentální služby plodonosných činů nahromaděné práce a jakým způsobem přeměnil své hmotné tělo na tělo duchovní. Pouze v duchovním těle lze vstoupit do duchovní říše Pána, a do království Boha nemůže vstoupit nikdo jiný než čistý oddaný. Nārada Muni sám prožil veškerá tajemství transcendentální realizace plně, a poslechem takové autority si tudíž můžeme udělat představu o tom, jakých výsledků lze oddaným životem dosáhnout, což téměř nenajdeme ani v původních textech Ved. Vedy a Upaniṣady se o těchto věcech zmiňují jen nepřímo. Není v nich žádné přímé vysvětlení, a Śrīmad-Bhāgavatam je proto zralým plodem všech stromů védského písemnictví.

1.6.37

Verš

sūta uvāca
evaṁ sambhāṣya bhagavān
nārado vāsavī-sutam
āmantrya vīṇāṁ raṇayan
yayau yādṛcchiko muniḥ

Synonyma

sūta — Sūta Gosvāmī; uvāca — řekl; evam — takto; sambhāṣya — oslovil; bhagavān — transcendentálně mocný; nāradaḥ — Nārada Muni; vāsavī — jménem Vāsavī (Satyavatī); sutam — syn; āmantrya — pozval; vīṇām — nástroj; raṇayan — rozezněl; yayau — vypravil se; yādṛcchikaḥ — tam, kde se mu zlíbí; muniḥ — mudrc.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Když to dořekl, Śrīla Nārada Muni Vyāsadeva opustil. Rozezněl vīṇu, svůj hudební nástroj, a vydal se putovat po své vůli.

Význam

Každá živá bytost touží po úplné svobodě, protože to je její transcendentální podstata. Této svobody lze dosáhnout pouze transcendentální službou Pánu. Pod vlivem iluze vnější energie si každý o sobě myslí, že je svobodný, ačkoliv ve skutečnosti je svázaný zákony přírody. Podmíněná duše se nemůže svobodně pohybovat z jednoho místa na druhé ani na této Zemi, o cestování z jedné planety na druhou nemluvě. Dokonale svobodná duše jako Nārada, který je stále zaměstnán opěvováním slávy Pána, má však neomezenou svobodu cestovat nejen po Zemi, ale i ve všech oblastech vesmíru a dokonce i do jakékoliv části duchovního nebe. Můžeme si představit, jaký je rozsah jeho neomezené svobody, která je stejná, jako je svoboda Nejvyššího Pána. Jeho cestování se neřídí žádnými důvody ani povinnostmi, a nikdo ho proto nemůže v jeho svobodném pohybu omezovat. Transcendentální systém oddané služby je rovněž takto svobodný. Může, ale také se nemusí vyvinout v daném jedinci, který se podrobí veškerým detailům tohoto systému. I samo sdružování se s oddanými je svobodné. Můžeme mít to štěstí a získat jejich společnost, ale také se může stát, že jí nedosáhneme, ani když se o to budeme snažit tisíckrát. Ve všech oblastech oddané služby je tedy svoboda základním principem. Bez svobody není možno vykonávat oddanou službu. Odevzdáním svobody Pánu se oddaný nestává ve všech ohledech závislým. Odevzdat se Pánovi prostřednictvím průzračného duchovního mistra znamená dosáhnout úplné životní svobody.

1.6.38

Verš

aho devarṣir dhanyo ’yaṁ
yat-kīrtiṁ śārṅgadhanvanaḥ
gāyan mādyann idaṁ tantryā
ramayaty āturaṁ jagat

Synonyma

aho — všechna sláva; devarṣiḥ — mudrci mezi bohy; dhanyaḥ — všechen úspěch; ayam yat — tomu, který; kīrtim — slávu; śārṅga-dhanvanaḥ — Osobnosti Božství; gāyan — opěvování; mādyan — nachází potěšení v; idam — tomto; tantryā — prostřednictvím nástroje; ramayati — rozradostňuje; āturam — nešťastné; jagat — svět.

Překlad

Všechna sláva a úspěch Śrīlovi Nāradovi Munimu za to, že oslavuje skutky Osobnosti Božství! On sám se z nich raduje a přináší tím radost také všem nešťastným duším ve vesmíru.

Význam

Śrī Nārada Muni hraje na svůj nástroj, aby oslavoval transcendentální činnosti Pána a aby přinášel úlevu všem ubohým živým bytostem ve vesmíru. Nikdo v tomto vesmíru není šťastný; pocity štěstí jsou jen iluzí māyi. Iluzorní energie Pána má takovou moc, že i prase, které žije ve špinavých výkalech, má pocit, že je šťastné. Nikdo v tomto hmotném světě nemůže být skutečně šťastný. Śrīla Nārada Muni putuje všude, aby osvítil všechny ubohé. Jeho posláním je dovést je zpátky domů, zpátky k Bohu. To je poslání všech opravdových oddaných Pána, kteří jdou ve šlépějích tohoto velikého mudrce.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k šesté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Rozhovor mezi Nāradou a Vyāsadevem”.

KAPITOLA SEDMÁ

Syn Droṇy potrestán

1.7.1

Verš

śaunaka uvāca
nirgate nārade sūta
bhagavān bādarāyaṇaḥ
śrutavāṁs tad-abhipretaṁ
tataḥ kim akarod vibhuḥ

Synonyma

śaunakaḥ — Śrī Śaunaka; uvāca — řekl; nirgate — odešel; nārade — Nārada Muni; sūta — ó Sūto; bhagavān — transcendentálně mocný; bādarāyaṇaḥ — Vedavyāsa; śrutavān — který slyšel; tat — jeho; abhipretam — touha mysli; tataḥ — poté; kim — co; akarot — dělal; vibhuḥ — veliký.

Překlad

Ṛṣi Śaunaka se otázal: Ó Sūto, veliký a transcendentálně mocný Vyāsadeva slyšel od Śrī Nārady Muniho vše. Co tedy po Nāradově odchodu Vyāsadeva dělal?

Význam

V této kapitole jsou popsány události vedoucí k přednesení Śrīmad-Bhāgavatamu, když je Mahārāja Parīkṣit zázračně zachráněn v lůně své matky. Způsobil to Drauṇi (Aśvatthāmā), syn Ācāryi Droṇy, který ve spánku zabil pět Draupadiných synů, za což ho Arjuna potrestal. Před započetím velkého eposu Śrīmad-Bhāgavatamu realizoval Śrī Vyāsadeva celou pravdu tranzem v oddanosti.

1.7.2

Verš

sūta uvāca
brahma-nadyāṁ sarasvatyām
āśramaḥ paścime taṭe
śamyāprāsa iti prokta
ṛṣīṇāṁ satra-vardhanaḥ

Synonyma

sūtaḥ — Śrī Sūta; uvāca — řekl; brahma-nadyām — na břehu řeky důvěrně spojené s Vedami, brāhmaṇy, světci a Pánem; sarasvatyām — Sarasvatī; āśramaḥ — chatrč pro meditaci; paścime — na západním; taṭe — břehu; śamyāprāsaḥ — místo zvané Śamyāprāsa; iti — takto; proktaḥ — říká se, že je; ṛṣīṇām — mudrců; satra-vardhanaḥ — to, co oživuje činnosti.

Překlad

Śrī Sūta řekl: Na západním břehu řeky Sarasvatī, která je důvěrně spjatá s Vedami, se nalézá na místě zvaném Śamyāprāsa chatrč, určená k meditaci oživující transcendentální činnosti mudrců.

Význam

Pro duchovní pokrok v poznání je vhodné místo a ovzduší rozhodně zapotřebí. Místo na západním břehu Sarasvatī je pro tento účel obzvlášť příhodné. A tam je Vyāsadevův āśram v Śamyāprāse. Śrīla Vyāsadeva byl hospodář, nicméně místo jeho pobytu se nazývá āśram. Āśram je místo, kde vždy převládá duchovní kultura. Nezáleží na tom, zda to místo patří hospodáři či potulnému mnichu. Celý varṇāśramský systém je tak naplánován, že každé životní stádium se nazývá āśram. To znamená, že duchovní kultura je společným faktorem pro všechny. Brahmacārīni, gṛhasthové, vānaprasthové i sannyāsīni mají tutéž životní misi, kterou je realizace Nejvyššího. Žádný z nich tedy není méně významný co se týče duchovní kultury. Rozdíly jsou formálního rázu a zakládají se na stupni odříkání. Sannyāsīnům je prokazována vysoká úcta právě pro jejich praktické odříkání.

1.7.3

Verš

tasmin sva āśrame vyāso
badarī-ṣaṇḍa-maṇḍite
āsīno ’pa upaspṛśya
praṇidadhyau manaḥ svayam

Synonyma

tasmin — v tom (āśramu); sve — vlastní; āśrame — v chatrči; vyāsaḥ — Vyāsadeva; badarī — bobule; ṣaṇḍa — stromy; maṇḍite — obklopeno; āsīnaḥ — sedící; apaḥ upaspṛśya — dotyk vody; praṇidadhyau — soustředil; manaḥ — mysl; svayam — sám.

Překlad

Po očištění dotykem vody usedl Śrīla Vyāsadeva na tomto místě ve svém āśramu, obklopeném stromy s bobulovitými plody, aby meditoval.

Význam

Podle pokynů svého duchovního mistra, Śrīly Nārady Muniho, soustředil Vyāsadeva na tom transcendentálním místě svoji mysl na meditaci.

1.7.4

Verš

bhakti-yogena manasi
samyak praṇihite ’male
apaśyat puruṣaṁ pūrṇaṁ
māyāṁ ca tad-apāśrayām

Synonyma

bhakti — oddaná služba; yogena — procesem spojení; manasi — v mysli; samyak — dokonale; praṇihite — zapojená a upevněná na; amale — bez jakékoliv hmoty; apaśyat — viděl; puruṣam — Osobnost Božství; pūrṇam — absolutní; māyām — energie; ca — rovněž; tat — Jeho; apāśrayam — s plnou vládou.

Překlad

Upevnil svoji mysl tím, že ji dokonale spojil s procesem oddané služby (bhakti-yogou) bez jediného náznaku materialismu, a tím způsobem uzřel Pána, Absolutní Osobnost Božství, spolu s Jeho vnější energií, která byla zcela pod Jeho vládou.

Význam

Dokonale vidět Absolutní Pravdu je možné jedině procesem spojení, kterým je oddaná služba. To potvrzuje i Bhagavad-gītā. Jedině procesem oddané služby lze dokonale realizovat Absolutní Pravdu, Osobnost Božství, a s tímto dokonalým poznáním lze vstoupit do Božího království. Śrī Nārada doporučil Śrīlovi Vyāsadevovi, aby se pohroužil do transcendentální meditace o Osobnosti Božství a o činnostech Pána. Śrīla Vyāsadeva si nevšímal záře Brahmanu, jelikož to není absolutní pohled. Absolutním pohledem je Osobnost Božství, jak potvrzuje Bhagavad-gītā (7.19): vāsudevaḥ sarvam iti. Rovněž Upaniṣady potvrzují, že Vāsudeva, Osobnost Božství, je zahalený zlatým zářícím závojem hiraṇmayena pātreṇa neosobního Brahmanu, a když je tato opona milostí Pána odtažena, pak lze spatřit skutečnou tvář Absolutního. Absolutní je zde uveden slovem puruṣa neboli osoba. O Absolutní Osobnosti Božství se mluví ve velice mnoha védských písmech, a Bhagavad-gītā potvrzuje, že puruṣa je věčná a původní osoba. Absolutní Osobnost Božství je dokonalou osobou. Nejvyšší Osoba má mnohé energie, a z nich jsou obzvláště důležité energie vnější, vnitřní a okrajová. Zde uvedená energie je energií vnější, jak bude zřejmé z popisů jejích činností. Vnitřní energie vždy doprovází Absolutní Osobu stejně jako měsíční svit doprovází měsíc. Vnější energie se přirovnává k temnotě, jelikož udržuje živé bytosti v temnotě nevědomosti. Slovo apāśrayam naznačuje, že tato energie Pána je zcela ovládána. Vnitřní síla čili vyšší energie se také nazývá māyā, ale je to duchovní māyā neboli energie projevená v absolutním světě. Jakmile je někdo pod ochranou této vnitřní síly, temnota hmotné nevědomosti se okamžitě rozplyne. A i ti, kteří jsou ātmārāma neboli ustáleni v tranzu, přijímají ochranu této māyi, vnitřní energie. Oddaná služba, bhakti-yoga, je činností vnitřní energie; pro nižší energii neboli hmotnou energii tu není místo, stejně jako v záři duchovního světla není místo pro temnotu. Tato vnitřní energie je dokonce vyšší nežli duchovní blaženost, které lze dosáhnout na úrovni neosobního Brahmanu. V Bhagavad-gītě se říká, že neosobní záře Brahmanu je další emanací Absolutní Osobnosti Božství, Śrī Kṛṣṇy. Jak vysvětlí pozdější śloky, parama-puruṣa nemůže být nikdo jiný než Samotný Śrī Kṛṣṇa.

1.7.5

Verš

yayā sammohito jīva
ātmānaṁ tri-guṇātmakam
paro ’pi manute ’narthaṁ
tat-kṛtaṁ cābhipadyate

Synonyma

yayā — kterým; sammohitaḥ — oklamána; jīvaḥ — živé bytosti; ātmānam — vlastní já; tri-guṇa-ātmakam — podmíněné třemi kvalitami přírody nebo produkt hmoty; paraḥ — transcendentální; api — přestože; manute — bere za samozřejmé; anartham — nechtěné věci; tat — tím; kṛtam ca — reakce; abhipadyate — podstupuje.

Překlad

Kvůli této vnější energii se živá bytost, přestože je transcendentální třem kvalitám hmotné přírody, považuje za produkt hmoty, a proto podstupuje reakce hmotného strádání.

Význam

Tento verš popisuje hlavní příčinu utrpení materialistických živých bytostí a zároveň s ní způsob, který je třeba přijmout, a také konečnou dokonalost, které lze dosáhnout. To vše je zde uvedeno. Živá bytost je svojí povahou transcendentální vůči hmotnému uvěznění, ale nyní je v zajetí vnější energie, a proto se považuje za jeden z produktů hmoty. Kvůli tomuto světskému styku zakouší čistá duchovní bytost mnohá utrpení pod vlivem kvalit hmotné přírody a mylně se domnívá, že je hmotným produktem. To znamená, že současný zvrácený způsob myšlení, cítění a chtění v hmotných podmínkách není pro živou bytost přirozený. Živá bytost má však svůj normální způsob myšlení, cítění a chtění. Ve svém původním postavení nepostrádá schopnost myslet, cítit a chtít. Rovněž Bhagavad-gītā potvrzuje, že skutečné poznání podmíněné duše nyní zahaluje nevědomost. Teorie, že každá živá bytost je absolutním neosobním Brahmanem, je zde tedy zamítnuta. Není to možné, neboť každá živá bytost má své osobité uvažování i ve svém původním nepodmíněném stavu. Současný podmíněný stav je způsobený vlivem vnější energie — to znamená, že iniciativy se nyní chápe iluzorní energie a Svrchovaný Pán zůstává stranou. Pán si však nepřeje, aby živou bytost oklamala vnější energie. Vnější energie samotná si je této skutečnosti vědomá, nicméně přijímá tento nevděčný úkol a udržuje svým matoucím vlivem zapomětlivou duši v iluzi. Pán do úkolu iluzorní energie nezasahuje, neboť to, co iluzorní energie vykonává, je též nutné k nápravě podmíněné duše. Milující otec nevidí rád, když někdo jiný trestá jeho děti, ale přesto nechává své neposlušné děti opatrovat přísným člověkem, aby se naučily pořádku. Milující Všemocný Otec si však zároveň přeje pro podmíněnou duši úlevu a osvobození ze spárů iluzorní energie. Král vsadí neposlušné občany do vězení, ale někdy si přeje vězňům pomoci, osobně tam jde a žádá o nápravu, a díky němu jsou vězňové propuštěni. Podobně Nejvyšší Pán sestupuje ze Svého království do království iluzorní energie a Osobně poskytuje pomoc v podobě Bhagavad-gīty, v níž Sám říká, že i když působení iluzorní energie je velice těžké překonat, ten, kdo se odevzdá lotosovým nohám Pána, dostává svobodu na pokyn Nejvyššího. Toto odevzdání se je tím nápravným opatřením, kterým se lze oprostit od klamného vlivu iluzorní energie. Odevzdání se je dovedené k dokonalosti v dobré společnosti. Pán proto doporučuje, aby se lidé pod vlivem slov světců, kteří skutečně realizovali Nejvyššího, zapojili do Jeho transcendentální láskyplné služby. Podmíněná duše získává chuť naslouchat o Pánu, a pouze tímto nasloucháním se postupně dostává na úroveň úcty, oddanosti a připoutanosti k Pánu. To celé završí odevzdání se. Totéž zde Pán uvádí ve Své inkarnaci Vyāsadeva. To znamená, že Pán volá podmíněné duše zpátky oběma způsoby — prostřednictvím trestů vnější energie Pána a Sám Osobně jako duchovní mistr uvnitř a vně. V srdci každé živé bytosti se Pán Samotný stává duchovním mistrem jako Nadduše (Paramātmā), a vně se stává duchovním mistrem v podobě písem, světců a zasvěcujícího duchovního mistra. To ještě dále vysvětluje příští śloka.

Osobní dohled iluzorní energie potvrzují Vedy (Kena Upaniṣad) v souvislosti s vládnoucí mocí polobohů. Zde se také jasně říká, že živou bytost ovládá vnější energie osobním způsobem. Živá bytost takto podléhající vládě vnější energie může být umístěná různě. Z této śloky Bhāgavatamu je ovšem zřejmé, že tatáž vnější energie má oproti Osobnosti Božství, dokonalé bytosti, podřízené postavení. K dokonalé bytosti, k Pánu, se iluzorní energie nemůže ani přiblížit — může působit jedině na živé bytosti. Myslet si, že Svrchovaný Pán podlehl působení iluzorní energie a stal se tak obyčejnou živou bytostí, je pouhým výplodem fantazie. Kdyby živá bytost a Pán patřili do stejné kategorie, pak by to Vyāsadeva docela jistě viděl a živá bytost by nikdy nemohla trpět pod vlivem iluze, neboť Nejvyšší Bytost je plně vědomá. Jsou to tedy jen nedomyšlené představy monistů, kteří se snaží umístit Pána a živou bytost do stejné kategorie. Kdyby Pán a živá bytost byli jedno a totéž, neobtěžoval by se Śrīla Śukadeva Gosvāmī s popisem transcendentálních zábav Pána, neboť by to byly pouze projevy iluzorní energie.

Śrīmad-Bhāgavatam je summum bonum, nejvyšší lék pro lidstvo trpící ve spárech māyi. Śrīla Vyāsadeva tedy ze všeho nejdříve stanovil diagnózu nemoci podmíněných duší — tedy že jsou oklamány vnější iluzorní energií. Přestože viděl nemocné podmíněné živé duše a také příčinu nemoci, viděl též dokonalou Nejvyšší Bytost, od které je iluzorní energie velice vzdálená. A v příštím verši navrhuje léčebná opatření. Nejvyšší Osobnost Božství i živé bytosti jsou kvalitativně nepochybně stejní, ale Pán je vládcem iluzorní energie, zatímco živá bytost je iluzorní energií ovládána. Pán a živá bytost jsou tedy současně totožní a odlišní. Ještě další věc je zde zřejmá: že věčný vztah mezi Pánem a živou bytostí je transcendentální, neboť jinak by se Pán neobtěžoval tím, aby volal podmíněné duše zpátky ze spárů māyi. Stejně tak po živé bytosti se žádá, aby oživila svou přirozenou náklonnost a lásku k Pánu. To je její nejvyšší dokonalostí. Śrīmad-Bhāgavatam takto léčí podmíněné duše a vede je k tomuto životnímu cíli.

1.7.6

Verš

anarthopaśamaṁ sākṣād
bhakti-yogam adhokṣaje
lokasyājānato vidvāṁś
cakre sātvata-saṁhitām

Synonyma

anartha — věci, které jsou nadbytečné; upaśamam — zmírnění; sākṣāt — přímo; bhakti-yogam — spojení oddanou službou; adhokṣaje — k Transcendenci; lokasya — obyčejných lidí; ajānataḥ — ti, kteří neznají; vidvān — svrchovaně vzdělaný; cakre — sestavil; sātvata — ve vztahu k Nejvyšší Pravdě; saṁhitām — védskou literaturu.

Překlad

Hmotné strasti živé bytosti, které jsou pro ni zbytečné a nepřirozené, může přímo zmírnit spojení procesem oddané služby. Obyčejní lidé to však nevědí, a proto učený Vyāsadeva sestavil tuto védskou literaturu, která se vztahuje k Nejvyšší Pravdě.

Význam

Śrīla Vyāsadeva viděl naprosto dokonalou Osobnost Božství. Z tohoto tvrzení můžeme vyrozumět, že úplný celek, Osobnost Božství, zahrnuje též Své nedílné součásti. Viděl tedy Pánovy různé energie; to jest vnitřní, okrajovou a vnější energii. Viděl rovněž Jeho různé úplné části a části úplných částí, tedy také různé inkarnace. Obzvláště sledoval nechtěná strádání podmíněných duší, které jsou zmateny vnější energií. A nakonec viděl léčebný prostředek pro podmíněné duše — oddanou službu. To je veliká transcendentální věda, která začíná nasloucháním a opěvováním jména, proslulosti, slávy atd. Nejvyšší Osobnosti Božství. Oživení dřímající náklonnosti, lásky k Bohu, nezávisí na mechanickém naslouchání a opěvování, ale zcela a výhradně na bezpříčinné milosti Pána. Je-li Pán zcela spokojený s upřímnou snahou oddaného, může ho obdařit Svojí láskyplnou transcendentální službou. Ale už i předepsané podoby naslouchání a opěvování způsobí okamžité zmírnění nadbytečných a nechtěných strastí hmotného bytí. Toto zmírnění hmotné náklonnosti nečeká na rozvoj transcendentálního poznání. Naopak poznání spíše závisí na oddané službě, aby mohlo dojít ke konečné realizaci Nejvyšší Pravdy.

1.7.7

Verš

yasyāṁ vai śrūyamāṇāyāṁ
kṛṣṇe parama-pūruṣe
bhaktir utpadyate puṁsaḥ
śoka-moha-bhayāpahā

Synonyma

yasyām — tato védská literatura; vai — jistě; śrūyamāṇāyām — pouhým posloucháním; kṛṣṇe — Pánu Kṛṣṇovi; parama — nejvyšší; pūruṣe — Osobnosti Božství; bhaktiḥ — city oddané služby; utpadyate — vyrůstá; puṁsaḥ — živé bytosti; śoka — nářek; moha — iluze; bhaya — strach; apahā — to, co zháší.

Překlad

Pouhým nasloucháním této védské literatuře se začíná ihned probouzet cit pro láskyplnou oddanou službu Pánu Kṛṣṇovi, Nejvyšší Osobnosti Božství, který zháší plameny nářku, iluze a strachu.

Význam

Existují různé smysly a nejúčinnější z nich je sluch. Sluch je činný i za tvrdého spánku. Když člověk nespí, může se před nepřítelem bránit, ale když spí, může ho chránit jedině sluch. Důležitost naslouchání se zde uvádí v souvislosti s dosažením nejvyšší dokonalosti života, kterou je osvobození od tří hmotných bolestí. Každý je bez ustání plný nářku, honí se za přeludem iluzorních věcí a vždy se bojí nějakého nepřítele. To jsou tři hlavní příznaky hmotné choroby. A zde se jednoznačně říká, že pouhým vyslechnutím poselství Śrīmad-Bhāgavatamu získáme náklonnost k Nejvyšší Osobnosti Božství, ke Śrī Kṛṣṇovi, a jakmile se tato připoutanost rozvine, příznaky hmotných nemocí zmizí. Śrī Vyāsadeva viděl zcela dokonalou Osobnost Božství, a tento verš jasně potvrzuje, že touto naprosto dokonalou Osobností Božství je Śrī Kṛṣṇa.

Konečným cílem oddané služby je vyvinutí ryzí lásky k Nejvyšší Osobnosti. Slovo “láska” se často užívá k označení vztahu mezi mužem a ženou. A “láska” je jediné slovo, kterým lze správně označit vztah mezi Pánem Kṛṣṇou a živými bytostmi. Bhagavad-gītā označuje živé bytosti jako prakṛti, a prakṛti patří v sanskrtu do ženského rodu. Pán je vždy označen jako parama-puruṣa, nejvyšší mužská osobnost, a vztah mezi Pánem a živými bytostmi je podobný jako vztah muže a ženy. Mluvit o lásce k Bohu je tedy zcela na místě.

Láskyplná oddaná služba Pánu začíná nasloucháním o Pánu. Mezi Pánem a vyprávěním o Něm není rozdílu — Pán je ve všech směrech absolutní. Není žádný rozdíl mezi Ním a vyprávěním o Něm. Nasloucháním o Něm se tedy dostáváme do bezprostředního styku s Ním, a to umožňuje vibrace transcendentálního zvuku. Transcendentální zvuk je tak účinný, že okamžitě odstraňuje všechny výše uvedené hmotné náklonnosti. Jak jsme uvedli dříve, živá bytost vytváří hmotnou společností jistou spletitost a iluzorní uvěznění v hmotném těle přijímá za skutečnost. Pod vlivem této uměle vytvořené spletitosti živé bytosti různých životních kategorií podléhají různým způsobem iluzi. I v těch nejpokročilejších stádiích lidského života převládá tatáž iluze v podobě mnoha ismů a narušuje láskyplný vztah s Pánem a tím pádem i láskyplné vztahy mezi lidmi. Vyslechnutím obsahu Śrīmad-Bhāgavatamu se tato neskutečná spletitost materialismu odstraní a ve společnosti nastává skutečný mír, kterého se politikové snaží dosáhnout tolika způsoby. Na jedné straně chtějí politici dosáhnout mezilidského a mezinárodního klidu a míru, ale jejich příliš velká připoutanost k hmotnému panování přináší iluzi a strach. Politické mírové konference tedy nepřinesou společnosti mír. To se může podařit jedině nasloucháním o Nejvyšší Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇovi ze Śrīmad-Bhāgavatamu. Pošetilí politikové se mohou scházet na mírových konferencích na nejvyšší úrovni stovky let, ale nemohou dosáhnout úspěchu. Dokud se nedostaneme na úroveň opětovného obnovení našeho ztraceného vztahu s Kṛṣṇou, bude neustále převládat iluze ztotožňování vlastního já s tělem a strach bude pokračovat i nadále. Pokud jde o platnost toho, že Śrī Kṛṣṇa je Nejvyšší Osobnost Božství, existují stovky a tisíce důkazů ve zjevených písmech a stovky a tisíce důkazů z osobní zkušenosti oddaných z míst, jako jsou Vṛndāvan, Navadvīp a Purī. I slovník Kaumudī uvádí jako synonyma slova “Kṛṣṇa” hesla “syn Yaśody” a “Nejvyšší Osobnost Božství Parabrahman”. Můžeme tedy dojít k závěru, že pouhým vyslechnutím védského písma Śrīmad-Bhāgavatamu lze získat přímé spojení s Nejvyšší Osobností Božství Śrī Kṛṣṇou a dosáhnout tak nejvyšší dokonalosti života, plynoucí z překonání světských strastí, iluze a strachu. To je praktická zkouška pro toho, kdo skutečně pozorně naslouchal čtení Śrīmad-Bhāgavatamu.

1.7.8

Verš

sa saṁhitāṁ bhāgavatīṁ
kṛtvānukramya cātma-jam
śukam adhyāpayām āsa
nivṛtti-nirataṁ muniḥ

Synonyma

saḥ — toto; saṁhitām — védské písmo; bhāgavatīm — ve vztahu k Osobnosti Božství; kṛtvā — dokončil; anukramya — opravami a zopakováním; ca — a; ātma-jam — svého syna; śukam — Śukadeva Gosvāmīho; adhyāpayām āsa — naučil; nivṛtti — cesta seberealizace; niratam — věnující se; muniḥ — mudrc.

Překlad

Když velký mudrc Vyāsadeva dokončil a zrevidoval Śrīmad-Bhāgavatam, naučil ho svého syna, Śrī Śukadeva Gosvāmīho, který se již věnoval seberealizaci.

Význam

Śrīmad-Bhāgavatam je přirozeným komentářem Brahma-sūter, které sestavil tentýž autor. Tato Brahma-sūtra neboli Vedānta-sūtra je určená těm, kteří se již věnují seberealizaci. Śrīmad-Bhāgavatam je napsán tak, že jakmile ho někdo jen uslyší, okamžitě se vydává po cestě seberealizace. Je sice určen zvláště pro paramahaṁsy neboli ty, kteří se plně věnují seberealizaci, ale pronikne i do srdcí materialistických lidí. Všichni materialisté se zabývají uspokojováním smyslů, ale i takoví lidé naleznou v této védské literatuře lék na své hmotné choroby. Śukadeva Gosvāmī byl osvobozenou duší od samotného narození, a jeho otec ho učil Śrīmad-Bhāgavatamu. Mezi materialistickými učenci panují různé názory na to, kdy byl napsán Śrīmad-Bhāgavatam. Z textu Bhāgavatamu je ovšem zřejmé, že byl sestaven po odchodu Pána Kṛṣṇy a před odchodem krále Parīkṣita. Když Mahārāja Parīkṣit vládl světu jako král Bhārata-varṣi, potrestal Kaliho a podle zjevených písem a astrologických výpočtů uplynulo z věku Kali pět tisíc let. Z toho plyne, že Śrīmad-Bhāgavatam byl sestaven před nejméně pěti tisíci lety. Mahābhārata byla sestavena dříve než Śrīmad-Bhāgavatam a Purāṇy byly sestaveny ještě před Mahābhāratou. Taková je přibližná doba sepsání různých védských písem. Ještě před tím, než byl celý Śrīmad-Bhāgavatam sepsán, byla podle Nāradových pokynů stanovena jeho osnova. Śrīmad-Bhāgavatam je věda o následování cesty nivṛtti-mārga. Cestu pravṛtti-mārga Nārada zavrhl. Je to cesta, po které mají přirozené sklony jít všechny podmíněné duše. Námět Śrīmad-Bhāgavatamu je lékem na materialistickou chorobu lidské bytosti, protože zastavuje bolesti hmotného bytí.

1.7.9

Verš

śaunaka uvāca
sa vai nivṛtti-nirataḥ
sarvatropekṣako muniḥ
kasya vā bṛhatīm etām
ātmārāmaḥ samabhyasat

Synonyma

śaunakaḥ uvāca — Śrī Śaunaka se zeptal; saḥ — on; vai — jistě; nivṛtti — na cestě seberealizace; nirataḥ — vždy zabraný; sarvatra — ve všech ohledech; upekṣakaḥ — netečný; muniḥ — mudrc; kasya — z jakého důvodu; vā — nebo; bṛhatīm — rozsáhlý; etām — toto; ātmārāmaḥ — ten, kdo je šťastný v sobě samém; samabhyasat — procházel studiem.

Překlad

Śrī Śaunaka se Sūty Gosvāmīho otázal: Śrī Śukadeva Gosvāmī už byl na cestě seberealizace a byl proto šťastný ve vlastním já. Proč se tedy obtěžoval tím, aby prošel studiem tak rozsáhlého spisu?

Význam

Pro lidi je obecně nejvyšší životní dokonalostí zanechat hmotných činností a upnout se na cestu seberealizace. Ti, kterým dává potěšení smyslový požitek neboli kteří jsou upnuti k práci pro blaho hmotného těla, se nazývají karmī. Z tisíců a miliónů takových karmīch může jeden seberealizací dosáhnout stavu ātmārāma. Ātmā znamená vlastní já a ārāma znamená nalézat potěšení. Každý prahne po nejvyšší radosti, ale kritérium radosti může být u různých jedinců různé. Kritérium radosti karmīho a ātmārāmy se liší. Ātmārāmové jsou ve všech ohledech zcela neteční k hmotnému požitku. Śrī Śukadeva Gosvāmī již této úrovně dosáhl, a přesto ho přitahovalo studovat velký Bhāgavatam a projít všechny těžkosti s tím spojené. To znamená, že Śrīmad-Bhāgavatam je postgraduálním studiem dokonce i pro ātmārāmy, kteří již překonali veškeré studium védského poznání.

1.7.10

Verš

sūta uvāca
ātmārāmāś ca munayo
nirgranthā apy urukrame
kurvanty ahaitukīṁ bhaktim
ittham-bhūta-guṇo hariḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; ātmārāmāḥ — ti, kteří nalézají potěšení v ātmě (obecně v duchovním já); ca — také; munayaḥ — mudrci; nirgranthāḥ — osvobození ze všeho otroctví; api — přestože; urukrame — velkému dobrodruhovi; kurvanti — dělají; ahaitukīm — čistou; bhaktim — oddanou službou; ittham-bhūta — takové podivuhodné; guṇaḥ — vlastnosti; hariḥ — Pána.

Překlad

Všechny druhy ātmārāmů (těch, kteří nalézají potěšení v ātmě neboli v duchovním já) — obzvláště ti, kteří jdou neochvějně po cestě seberealizace — si přejí prokazovat čistou oddanou službu Osobnosti Božství, přestože jsou osvobozeni od všeho hmotného otroctví. Znamená to, že Pán má transcendentální vlastnosti a přitahuje každého, včetně osvobozených duší.

Význam

Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu tuto śloku ātmārāma vyložil velice názorně Svému hlavnímu oddanému, Śrīlovi Sanātanovi Gosvāmīmu. Rozebral jedenáct prvků śloky: (1) ātmārāma, (2) munayaḥ, (3) nirgrantha, (4) api, (5) ca, (6) urukrama, (7) kurvanti, (8) ahaitukīm, (9) bhaktim, (10) ittham-bhūta-guṇaḥ a (11) hariḥ. Pro slovo ātmārāma existuje v sanskrtském slovníku Viśva-prakāśa sedm následujících synonym: (1) Brahman (Absolutní Pravda), (2) tělo, (3) mysl, (4) úsilí, (5) výdrž, (6) inteligence a (7) osobní zvyky.

Slovo munayaḥ označuje (1) ty, kteří jsou přemýšliví, (2) ty, kteří jsou vážní a mlčenliví, (3) askety, (4) vytrvalé, (5) potulné mnichy, (6) mudrce a (7) světce.

Slovo nirgrantha znamená: (1) ten, kdo je zbaven nevědomosti, (2) ten, koho se netýkají příkazy písem, tzn. neplatí pro něho pravidla a předpisy zjevených písem — etika, Vedy, filozofie, psychologie a metafyzika (jinými slovy hlupáci, negramoti, ničemové atd., kteří se nestarají o usměrňující zásady), (3) kapitalista a také (4) ten, kdo je bez peněz.

Podle slovníku Śabda-kośa se předpona ni používá ve smyslu (1) jistoty, (2) sčítání, (3) stavby a (4) zákazu, a slovo grantha se užívá ve smyslu majetek, teze, slovní zásoba atd.

Slovo urukrama znamená “ten, jehož činnosti jsou slavné”. Krama znamená “krok”. Slovo urukrama poukazuje speciálně na Pánovu inkarnaci jako Vāmana, který celý vesmír pokryl nezměřitelnými kroky. Pán Viṣṇu je tak mocný a Jeho činnosti tak slavné, že Svojí vnitřní silou stvořil duchovní svět a Svojí vnější silou hmotný svět. Svými všeprostupujícími rysy je přítomný všude jako Nejvyšší Pravda a ve Svém osobním rysu je vždy přítomný ve Svém transcendentálním sídle Goloce Vṛndāvaně, kde ve vší pestrosti projevuje Své transcendentální zábavy. Jeho činnostem se nevyrovnají činnosti nikoho jiného; slovo urukrama proto označuje pouze Jeho.

Podle sanskrtského tvarosloví poukazuje kurvanti na dělání něčeho pro někoho jiného. To tedy znamená, že ātmārāmové neprokazují oddanou službu Pánu pro své osobní zájmy, ale pro potěšení Pána, Urukramy.

Hetu znamená “příčinný”. Uspokojení smyslů může mít mnoho příčin, a ty mohou být označeny zhruba jako hmotný požitek, mystické síly a osvobození, které si obvykle progresivní lidé přejí. Co se týče hmotných požitků, je jich nespočetné množství, a materialisté se je pod vlivem iluzorní energie snaží neustále zvyšovat. Seznam hmotných požitků by neměl konce a žádná bytost v hmotném vesmíru je nemůže mít všechny. Co se týče mystických sil, těch je celkem osm (být nejmenší, být nejlehčí, mít cokoliv si přejeme, panovat hmotné přírodě, ovládat jiné živé bytosti, vrhat planety do vnějšího prostoru atd.). Všechny jsou uvedeny v Bhāgavatamu. A osvobození existuje v pěti podobách.

Čistá oddanost tedy znamená sloužit Pánu bez touhy po těchto výše uvedených formách osobního zisku. Takový čistý oddaný, který se zbavil všech těchto tužeb, může Śrī Kṛṣṇu, mocnou Osobnost Božství, plně uspokojit.

Čistá oddaná služba Pánu se rozvíjí v různých stádiích. Vykonávání oddané služby ve hmotné sféře má osmdesát jedna různých vlastností a nad těmito činnostmi je transcendentální vykonávání oddané služby, které se nazývá sādhana-bhakti. Jakmile čisté vykonávání sādhana-bhakti dozraje v transcendentální lásku k Pánu, transcendentální láskyplná služba Pánu se začíná postupně vyvíjet do devíti po sobě následujících stupňů, které lze označit jako připoutanost, láska, silná náklonnost, cítění, spřízněnost, přilnutost, následování, extáze a intenzivní pocity odloučení.

Připoutanost nečinného oddaného se vyvíjí až po stádium transcendentální lásky k Bohu. Připoutanost činného služebníka se vyvíjí ke stádiu přilnutosti a u přátelského oddaného se vyvíjí ke stádiu následování. Totéž platí u oddaných v rodičovském vztahu. Oddaní v milostné lásce vyvíjejí extázi až ke stádiu intenzivních pocitů odloučení. To jsou některé rysy čisté oddané služby Pánu.

Slovo ittham-bhūta má podle Hari-bhakti-sudhodayi význam “naprostá blaženost”. Transcendentální blaženost, která pochází z realizace neosobního Brahmanu, se pak dá přirovnat k troše vody v otisku kravského kopyta. Ve srovnání s oceánem blaženosti ze shlédnutí Osobnosti Božství je to zcela nicotné. Osobní podoba Pána Śrī Kṛṣṇy je tak přitažlivá, že zahrnuje všechnu přitažlivost, všechnu blaženost a všechny chutě (rasy). Tyto přitažlivé síly jsou tak mocné, že je nikdo nechce vyměnit za hmotný požitek, mystické síly ani osvobození. Není to třeba potvrzovat žádnými logickými argumenty — naší přirozenou povahou je, že jsme přitahováni vlastnostmi Pána Śrī Kṛṣṇy. Musíme si být naprosto jisti, že vlastnosti Pána nemají nic společného s vlastnostmi světskými. Všechny jsou plné blaženosti, poznání a věčnosti. Vlastností Pána je bezpočet a každého může přitahovat nějaká jiná.

Velké mudrce, jako byli čtyři svobodní oddaní Sanaka, Sanātana, Sananda a Sanat-kumāra, přitahovala vůně květů a lístků tulasī potřených pastou ze santálového dřeva a obětovaných lotosovým nohám Pána. Śukadeva Gosvāmīho přitahovaly transcendentální zábavy Pána. Śukadeva Gosvāmī byl již na úrovni osvobození, a přesto ho přitahovaly zábavy Pána. To je důkazem, že přitažlivost Jeho zábav není hmotné povahy. Mladé gopī zase přitahovaly tělesné rysy Pána a Rukmiṇī přitahovalo naslouchání o Jeho slávě. Pán Kṛṣṇa přitahuje i mysl bohyně štěstí. Ve zvláštních případech přitahuje mysl všech mladých dívek. Mysl starších žen přitahuje rodičovskými city. A mysl chlapců a mužů přitahuje v náladách služebnictví a přátelství.

Slovo hari má různé významy, ale jeho hlavním sdělením je, že Pán odstraní vše nepříznivé a odejme mysl oddaného tím, že ho obdaří čistou transcendentální láskou. Vzpomínáním na Pána v naléhavé tísni se můžeme zbavit všemožných strádání a úzkostí. Pán postupně odstraňuje všechny překážky na cestě oddané služby čistého oddaného a tehdy se objeví plody v podobě devíti druhů oddané služby (jako naslouchání a opěvování).

Svými osobními rysy a transcendentálními vlastnostmi Pán přitahuje všechny psychologické činnosti čistého oddaného. To je přitažlivá moc Pána Kṛṣṇy. Přitažlivost je tak mocná, že čistý oddaný nikdy nedychtí po žádném ze čtyř principů náboženství. Tak přitažlivé jsou transcendentální vlastnosti Pána. A přidáním slov api a ca se obsah neomezeně zdůrazní. Podle sanskrtské gramatiky existuje pro slovo api sedm synonym.

Vysvětlením významu výkladem každého slova z této śloky tedy dostáváme neomezený počet transcendentálních vlastností Pána Kṛṣṇy, které přitahují mysl čistého oddaného.

1.7.11

Verš

harer guṇākṣipta-matir
bhagavān bādarāyaṇiḥ
adhyagān mahad ākhyānaṁ
nityaṁ viṣṇu-jana-priyaḥ

Synonyma

hareḥ — Hariho, Osobnosti Božství; guṇa — transcendentální vlastnosti; ākṣipta — pohroužen do; matiḥ — mysl; bhagavān — mocný; bādarāyaṇiḥ — syn Vyāsadeva; adhyagāt — studoval; mahat — velké; ākhyānam — vyprávění; nityam — pravidelně; viṣṇu-jana — oddaní Pána; priyaḥ — drahý.

Překlad

Śrīla Śukadeva Gosvāmī, syn Śrīly Vyāsadeva, nebyl jen transcendentálně mocný; byl rovněž drahý oddaným Pána, a proto studoval toto velké vyprávění (Śrīmad-Bhāgavatam).

Význam

Podle Brahma-vaivarta Purāṇy byl Śrīla Śukadeva Gosvāmī osvobozenou duší už v lůně své matky. Śrīla Vyāsadeva věděl, že jakmile se toto dítě narodí, odejde z domova. Naučil ho proto základům Bhāgavatamu, aby dítě získalo pouto k transcendentálním činnostem Pána. Po narození se Śukadeva učil Bhāgavatamu dále přednesem samotných veršů.

Hlavní myšlenkou je, že osvobozené duše jsou obvykle připoutány k aspektu neosobního Brahmanu s monistickým cílem splynout se svrchovaným celkem. Vlivem společnosti oddaných jako je Vyāsadeva však začnou transcendentální vlastnosti Pána přitahovat i osvobozenou duši. Milostí Śrī Nārady získal Śrīla Vyāsadeva schopnost vyprávět velký epos Śrīmad-Bhāgavatam a milostí Vyāsadeva pochopil jeho význam i Śrīla Śukadeva Gosvāmī. Transcendentální vlastnosti Pána jsou tak přitažlivé, že Śrīla Śukadeva Gosvāmī zanechal úplného pohroužení v neosobním Brahmanu a pozitivně přijal osobní činnosti Pána.

Prakticky byl odvlečen od neosobního pojetí Absolutního a v duchu uvažoval, že upoutaností na neosobní rys Nejvyššího pouze ztrácel cenný čas. Jinak řečeno, v osobním rysu realizoval větší blaženost než v neosobním. A od té doby nejenže on sám byl velice drahý viṣṇu-janům, oddaným Pána, ale také viṣṇu-janové byli velice drazí jemu. Oddaní Pána, kteří si nepřejí zabíjet individualitu živých bytostí a kteří chtějí být osobními služebníky Pána, nemají impersonalisty nijak zvlášť rádi, a stejně tak impersonalisté, kteří chtějí splynout s Nejvyšším, nejsou schopni docenit oddané Pána. Od nepaměti spolu tito dva transcendentální poutníci čas od času soupeří. V podstatě se pro odlišnost svých konečných osobních a neosobních realizací raději jeden druhému vyhýbají. Vypadá to tedy, že Śrīla Śukadeva Gosvāmī před tím neměl oddané nijak v oblibě. Jakmile se však sám stal čistým oddaným, vždy si přál být v transcendentální společnosti viṣṇu-janů a stejně tak viṣṇu-janové měli rádi jeho společnost, neboť se stal osobou Bhāgavata. Otec i syn si tedy byli plně vědomi transcendentálního poznání v Brahmanu, ale později se oba pohroužili do osobních rysů Nejvyššího Pána. Tato śloka tedy dokonale odpovídá na otázku, jak Śukadeva Gosvāmīho přitahovalo vyprávění Bhāgavatamu.

1.7.12

Verš

parīkṣito ’tha rājarṣer
janma-karma-vilāpanam
saṁsthāṁ ca pāṇḍu-putrāṇāṁ
vakṣye kṛṣṇa-kathodayam

Synonyma

parīkṣitaḥ — krále Parīkṣita; atha — takto; rājarṣeḥ — krále, který byl ṛṣim mezi králi; janma — zrození; karma — činnosti; vilāpanam — vysvobození; saṁsthām — odřeknutí světa; ca — a; pāṇḍu-putrāṇām — synů Pāṇḍua; vakṣye — promluvím; kṛṣṇa-kathā-udayam — to, co vede k transcendentálnímu vyprávění o Kṛṣṇovi, Nejvyšší Osobnosti Božství.

Překlad

Takto promluvil Sūta Gosvāmī k ṛṣiům vedeným Śaunakou: Nyní začnu s vyprávěním o Pánu Śrī Kṛṣṇovi, o zrození, činnostech a vysvobození krále Parīkṣita, mudrce mezi králi, a také o tom, jak se synové Pāṇḍua zřekli světského řádu.

Význam

Pán Kṛṣṇa je k pokleslým duším tak laskavý, že Osobně sestupuje v podobách různých druhů živých bytostí a jedná podobně jako ony v každodenním životě. Transcendentální vyprávění o Pánovi zahrnuje popisy všech historických událostí spojených s Jeho činnostmi. Například Purāṇy a Mahābhārata, doplňková písma, by bez Kṛṣṇy byly pouze historickými spisy. S Kṛṣṇou se však stávají transcendentální literaturou, a když jim nasloucháme, transcendentálně nás to spojuje s Pánem. Śrīmad-Bhāgavatam je také Purāṇa, ale odlišuje se tím, že činnosti Pána jsou zde hlavním tématem a ne pouze doplňkem jiného děje. Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu proto označil Śrīmad-Bhāgavatam jako bezeskvrnnou Purāṇu. Někteří méně inteligentní oddaní Bhāgavata Purāṇy chtějí okamžitě vychutnávat činnosti Pána, o kterých pojednává desátý zpěv, aniž by porozuměli úvodním zpěvům. Mylně se domnívají, že ostatní zpěvy nejsou o Kṛṣṇovi, a tak spíše pošetile než inteligentně začnou číst hned desátý zpěv. Zvláště oni dostávají na tomto místě upozornění, že ostatní zpěvy Bhāgavatamu jsou stejně důležité jako desátý zpěv. Nikdo se nemá snažit proniknout do desátého zpěvu, dokud plně nepochopí význam prvních devíti zpěvů. Kṛṣṇa a Jeho čistí oddaní jako byli Pāṇḍuovci jsou na stejné úrovni. Kṛṣṇa nikdy není bez Svých oddaných všech ras a čistí oddaní, například Pāṇḍuovci, nikdy nejsou bez Kṛṣṇy. Oddaní a Pán jsou vzájemně propojeni a nelze je oddělit. Vyprávění o oddaných je proto také kṛṣṇa-kathā — pojednání o Pánu.

1.7.13-14

Verš

yadā mṛdhe kaurava-sṛñjayānāṁ
vīreṣv atho vīra-gatiṁ gateṣu
vṛkodarāviddha-gadābhimarśa-
bhagnoru-daṇḍe dhṛtarāṣṭra-putre

bhartuḥ priyaṁ drauṇir iti sma paśyan
kṛṣṇā-sutānāṁ svapatāṁ śirāṁsi
upāharad vipriyam eva tasya
jugupsitaṁ karma vigarhayanti

Synonyma

yadā — když; mṛdhe — na bitevním poli; kaurava — Dhṛtarāṣṭrova strana; sṛñjayānām — strany Pāṇḍuovců; vīreṣu — bojovníků; atho — takto; vīra-gatim — na místa, jaká si bojovníci zasloužili; gateṣu — se dostali; vṛkodara — Bhīma (druhý syn Pāṇḍua); āviddha — udeřený; gadā — kyjem; abhimarśa — naříkající; bhagna — zlomený; uru-daṇḍe — mícha; dhṛtarāṣṭra-putre — syn krále Dhṛtarāṣṭry; bhartuḥ — mistra; priyam — potěšení; drauṇiḥ — syn Droṇācāryi; iti — takto; sma — bude; paśyan — až uvidí; kṛṣṇā — Draupadī; sutānām — synů; svapatām — ve spánku; śirāṁsi — hlavy; upāharat — předané jako dar; vipriyam — potěšení; eva — jako; tasya — jeho; jugupsitam — nanejvýš ohavný; karma — skutek; vigarhayanti — nesouhlasil s.

Překlad

Když bojovníci obou táborů, Kuruovců a Pāṇḍuovců, padli na bitevním poli Kurukṣetře a po zásluze se dostali na místa jim určená, a když syn Dhṛtarāṣṭry s nářkem klesl s páteří zlomenou úderem kyje Bhīmaseny, syn Droṇācāryi (Aśvatthāmā) usekal hlavy pěti spícím synům Draupadī a přinesl je jako dar svému pánovi s bláhovou domněnkou, že ho tím potěší. Duryodhana však jeho odporný čin odsoudil a nebyl potěšen ani v nejmenším.

Význam

Transcendentální popisy činností Pána Śrī Kṛṣṇy ve Śrīmad-Bhāgavatamu začínají na konci bitvy na Kurukṣetře, kde Pán Sám o Sobě pronesl Bhagavad-gītu. Jak Bhagavad-gītā, tak Śrīmad-Bhāgavatam jsou tedy transcendentální vyprávění o Pánu Kṛṣṇovi. Gītā je kṛṣṇa-kathā, pojednání o Kṛṣṇovi, protože ji vypráví Pán Samotný, a Bhāgavatam je také kṛṣṇa-kathā, protože vypráví o Pánu. Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu chtěl, aby se všichni dověděli o obou. Pán Kṛṣṇa Caitanya je Samotný Kṛṣṇa v rouchu Kṛṣṇova oddaného, a proto jsou výroky Pána Kṛṣṇy a Śrī Kṛṣṇy Caitanyi Mahāprabhua totožné. Pán Caitanya si přál, aby všichni, kdo se narodí v Indii, s vážností porozumněli těmto kṛṣṇa-kathām, a aby pak po jejich plné realizaci kázali transcendentální poselství všem lidem ve všech částech světa. To přinese sklíčenému světu vytoužený mír a blahobyt.

1.7.15

Verš

mātā śiśūnāṁ nidhanaṁ sutānāṁ
niśamya ghoraṁ paritapyamānā
tadārudad vāṣpa-kalākulākṣī
tāṁ sāntvayann āha kirīṭamālī

Synonyma

mātā — matka; śiśūnām — dětí; nidhanam — masakr; sutānām — synů; niśamya — jakmile se doslechla; ghoram — děsivý; paritapyamānā — nářek; tadā — tehdy; arudat — začala plakat; vāṣpa-kala-ākula-akṣī — se slzami v očích; tām — jí; sāntvayan — uklidňující; āha — řekl; kirīṭamālī — Arjuna.

Překlad

Když Draupadī, matka pěti dětí Pāṇḍuovců, uslyšela o tom, jak byli její synové zavražděni, začala hořce plakat a oči se jí zalily slzami. Arjuna, který ji chtěl v její veliké ztrátě utěšit, jí řekl:

1.7.16

Verš

tadā śucas te pramṛjāmi bhadre
yad brahma-bandhoḥ śira ātatāyinaḥ
gāṇḍīva-muktair viśikhair upāhare
tvākramya yat snāsyasi dagdha-putrā

Synonyma

tadā — až tehdy; śucaḥ — slzy zármutku; te — tvé; pramṛjāmi — setřu; bhadre — ó ctnostná paní; yat — když; brahma-bandhoḥ — pokleslého brāhmaṇy; śiraḥ — hlava; ātatāyinaḥ — agresora; gāṇḍīva-muktaiḥ — zasažená střelou luku jménem Gāṇḍīva; viśikhaiḥ — šípy; upāhare — bude ti přinesena; tvā — tobě; ākramya — na ní stojíc; yat — to, co; snāsyasi — vykoupeš se; dagdha-putrā — po spálení těl synů.

Překlad

Ó ctnostná paní, až ti přinesu hlavu toho brāhmaṇy, kterou useknou šípy mého luku Gāṇḍīva, utřu slzy z tvých očí a uklidním tě. Až spálíme těla tvých synů, můžeš se vykoupat, stojíce na jeho hlavě.

Význam

Agresorem je nepřítel, který podpálí dům, otráví někoho jedem, znenadání zaútočí smrtonosnou zbraní, zpustoší majetek či zabere zemědělská pole, nebo který svede něčí manželku. Takový agresor musí být v každém případě potrestán — i kdyby to byl brāhmaṇa nebo takzvaný syn brāhmaṇy. Když Arjuna sliboval připravit agresora Aśvatthāmu o hlavu, dobře věděl, že Aśvatthāmā je synem brāhmaṇy, ale jelikož takzvaný brāhmaṇa jednal jako hrdlořez, byl takto přijímán a zabití takového ničemného brāhmaṇova syna nebylo v žádném případě hříchem.

1.7.17

Verš

iti priyāṁ valgu-vicitra-jalpaiḥ
sa sāntvayitvācyuta-mitra-sūtaḥ
anvādravad daṁśita ugra-dhanvā
kapi-dhvajo guru-putraṁ rathena

Synonyma

iti — takto; priyām — drahé; valgu — sladká; vicitra — mnohá; jalpaiḥ — slovy; saḥ — on; sāntvayitvā — tak uspokojil; acyuta-mitra-sūtaḥ — Arjuna, jehož vede neomylný Pán jako přítel a vozataj; anvādravat — pronásledoval; daṁśitaḥ — chráněný kavacou; ugra-dhanvā — vybavený smrtonosnými zbraněmi; kapi-dhvajaḥ — Arjuna; guru-putram — syn učitele válečnictví; rathena — nasedl na vůz.

Překlad

Arjuna, jehož neomylný Pán vede jako přítel a vozataj, tak svými slovy svoji drahou ženu upokojil. Pak si oblékl brnění, vyzbrojil se smrtonosnými zbraněmi a nasedl na vůz, aby pronásledoval Aśvatthāmu, který byl synem jeho učitele bojového umění.

1.7.18

Verš

tam āpatantaṁ sa vilakṣya dūrāt
kumāra-hodvigna-manā rathena
parādravat prāṇa-parīpsur urvyāṁ
yāvad-gamaṁ rudra-bhayād yathā kaḥ

Synonyma

tam — jeho; āpatantam — divoce přijíždět; saḥ — on; vilakṣya — viděl; dūrāt — z dálky; kumāra-hā — vrah princů; udvigna-manāḥ — s neklidnou myslí; rathena — na voze; parādravat — prchal; prāṇa — život; parīpsuḥ — zachránit; urvyām — velikou rychlostí; yāvat-gamam — jako prchal; rudra-bhayāt — ze strachu před Śivou; yathā — jako; kaḥ — Brahmā (nebo arkaḥ–Sūrya).

Překlad

Aśvatthāmā, vrah princů, viděl z dálky, jak se k němu velikou rychlostí blíží Arjuna. Propadl panice a prchal na svém voze, aby si zachránil život, jako když vyděšený Brahmā prchal před Śivou.

Význam

Podle toho, jak budeme číst poslední slovo tohoto verše, kaḥ nebo arkaḥ, najdeme v Purāṇách dva odkazy. Kaḥ znamená Brahmā, kterého jednou okouzlila krása vlastní dcery a začal ji následovat, což však rozzuřilo Śivu, který na něj zaútočil svým trojzubcem. Brahmājī pak ve strachu o život uprchl. Ke slovu arkaḥ je odkaz ve Vāmana Purāṇě: Démon jménem Vidyunmālī byl kdysi obdarován zářícím zlatým letadlem, a když s ním cestoval na opačné straně než Slunce, noc se tam díky oslnivé záři jeho letadla změnila v den. Boha Slunce to tak rozzuřilo, že svými žhnoucími paprsky letadlo roztavil. To popudilo Pána Śivu. Śiva pak zaútočil na boha Slunce, který dlouho prchal, až padl na místě Kāśī (Vārāṇasī). To místo je od té doby známé jako Lolárka.

1.7.19

Verš

yadāśaraṇam ātmānam
aikṣata śrānta-vājinam
astraṁ brahma-śiro mene
ātma-trāṇaṁ dvijātmajaḥ

Synonyma

yadā — když; aśaraṇam — bez jakékoli jiné ochrany; ātmānam — sebe samotného; aikṣata — viděl; śrānta-vājinam — koně byli unavení; astram — zbraň; brahma-śiraḥ — nejvyšší (jaderná); mene — použil; ātma-trāṇam — aby se zachránil; dvija-ātma-jaḥ — syn brāhmaṇy.

Překlad

Když syn brāhmaṇy (Aśvatthāmā) viděl, že jeho koně jsou unavení, usoudil, že nemá jinou možnost se zachránit, než použít nejvyšší zbraň jménem brahmāstra (jadernou zbraň).

Význam

Jaderná zbraň jménem brahmāstra se používá jedině v nejzazším případě, když není žádná jiná možnost. Slovo dvijātmajaḥ je zde významné, protože Aśvatthāmā, přestože byl synem Droṇācāryi, nebyl zcela kvalifikovaným brāhmaṇou. Nejinteligentnějším lidem se říká brāhmaṇa a nejedná se o žádný dědičný titul. Dříve byl Aśvatthāmā také nazván brahma-bandhu, přítel brāhmaṇy. To, že je někdo přítelem brāhmaṇy, neznamená, že je sám kvalifikovaným brāhmaṇou. Pouze plně kvalifikovaný přítel nebo syn brāhmaṇy se může nazývat brāhmaṇa, jinak nikoliv. Jelikož rozhodnutí Aśvatthāmy je špatné, je zde úmyslně nazván synem brāhmaṇy.

1.7.20

Verš

athopaspṛśya salilaṁ
sandadhe tat samāhitaḥ
ajānann api saṁhāraṁ
prāṇa-kṛcchra upasthite

Synonyma

atha — tedy; upaspṛśya — posvátně se dotkl; salilam — vody; sandadhe — pronášel mantry; tat — tak; samāhitaḥ — soustředěný; ajānan — nevěděl; api — ačkoliv; saṁhāram — stažení; prāṇa-kṛcchre — život v nebezpečí; upasthite — v takové situaci.

Překlad

Jelikož byl jeho život v nebezpečí, dotkl se posvátně vody a soustředěně pronášel mantry určené k vypuštění jaderných zbraní, i když nevěděl, jak tyto zbraně stáhnout.

Význam

Subtilní hmotné činnosti jsou jemnější než hrubá manipulace s hmotou. Tyto jemné hmotné činnosti jsou založeny na očištění zvuku. Aśvatthāmā se zde uchýlil ke stejné metodě a pronášel mantry, které působily jako jaderné zbraně.

1.7.21

Verš

tataḥ prāduṣkṛtaṁ tejaḥ
pracaṇḍaṁ sarvato diśam
prāṇāpadam abhiprekṣya
viṣṇuṁ jiṣṇur uvāca ha

Synonyma

tataḥ — poté; prāduṣkṛtam — šířil; tejaḥ — zář; pracaṇḍam — nesnesitelná; sarvataḥ — všude kolem; diśam — směry; prāṇa-āpadam — ohrožující život; abhiprekṣya — když to viděl; viṣṇum — k Pánu; jiṣṇuḥ — Arjuna; uvāca — promluvil; ha — v minulosti.

Překlad

Poté se do všech směrů začala šířit oslňující zář. Byla tak intenzivní, že se Arjuna cítil v ohrožení života, a tak promluvil k Pánu Śrī Kṛṣṇovi.

1.7.22

Verš

arjuna uvāca
kṛṣṇa kṛṣṇa mahā-bāho
bhaktānām abhayaṅkara
tvam eko dahyamānānām
apavargo ’si saṁsṛteḥ

Synonyma

arjunaḥ uvāca — Arjuna řekl; kṛṣṇa — Ó Pane Kṛṣṇo; kṛṣṇa — Ó Pane Kṛṣṇo; mahā-bāho — Všemocný; bhaktānām — oddaných; abhayaṅkara — zahání strach; tvam — Ty; ekaḥ — jediný; dahyamānānām — trpících; apavargaḥ — cesta osvobození; asi — jsi; saṁsṛteḥ — ve hmotném strádání.

Překlad

Arjuna řekl: Ó můj Pane Śrī Kṛṣṇo, jsi Osobnost Božství a jsi všemocný. Tvé energie nemají konce, a jedině Ty proto můžeš zahnat strach ze srdcí Svých oddaných. Jen v Tobě může každý, kdo trpí v plamenech hmotného strádání, nalézt cestu k osvobození.

Význam

Arjuna věděl o transcendentálních vlastnostech Pána Śrī Kṛṣṇy. Měl možnost se s nimi seznámit během války na Kurukṣetře, které se oba zúčastnili. Jeho popis Pána Kṛṣṇy je proto autoritativní. Kṛṣṇa je všemocný a obzvláště zahání strach oddaných. Oddaný se nikdy nebojí, protože ho chrání Pán. Hmotná existence je jako lesní požár, který může uhasit milost Pána Śrī Kṛṣṇy. Tuto milost zosobňuje duchovní mistr. Skrze průzračného zprostředkovatele, seberealizovaného duchovního mistra, má osoba planoucí v ohni hmotné existence možnost být obdařena deštěm milosti Pána. Duchovní mistr může proniknout svými slovy do srdce trpícího a vštípit mu transcendentální poznání, které jediné může uhasit oheň hmotné existence.

1.7.23

Verš

tvam ādyaḥ puruṣaḥ sākṣād
īśvaraḥ prakṛteḥ paraḥ
māyāṁ vyudasya cic-chaktyā
kaivalye sthita ātmani

Synonyma

tvam ādyaḥ — Ty jsi původní; puruṣaḥ — užívající (si) osobnost; sākṣāt — přímo; īśvaraḥ — vládce; prakṛteḥ — hmotné přírody; paraḥ — transcendentální; māyām — hmotná energie; vyudasya — ten, kdo odhazuje stranou; cit-śaktyā — pomocí vnitřní síly; kaivalye — v čistém věčném poznání a blaženosti; sthitaḥ — umístěný; ātmani — vlastní já.

Překlad

Jsi původní Osobnost Božství. Expanduješ se ve všech stvořeních a jsi transcendentální hmotné energii; zastavuješ její účinky Svojí duchovní silou. Jsi stále ve stavu věčné blaženosti a transcendentálního poznání.

Význam

Pán říká v Bhagavad-gītě, že každý, kdo se odevzdá Jeho lotosovým nohám, může uniknout spárům nevědomosti. Kṛṣṇa je jako slunce a māyā, hmotná existence, je jako temnota. Tam, kde je světlo slunce, temnota neboli nevědomost okamžitě zmizí. Zde se hovoří o nejlepším způsobu, jak opustit svět nevědomosti. Pán je zde osloven jako původní Osobnost Božství. Z Něho pocházejí všechny ostatní Osobnosti Božství. Všeprostupující Pán Viṣṇu je úplná část neboli expanze Pána Kṛṣṇy. Pán se expanduje do bezpočtu podob Osobností Božství a živých bytostí spolu se Svými různými energiemi; Śrī Kṛṣṇa je však původní, prvotní Pán, z Něhož vše pochází. Všeprostupující rys Pána, se kterým se setkáváme ve zjeveném světě, je také Jeho částečným zastoupením. Paramātmā je tedy v Něm. On je Absolutní Osobnost Božství. Nemá nic společného s akcemi a reakcemi hmotného projevu, protože je daleko nad hmotným stvořením. Temnota je opakem světla slunce a její existence tudíž závisí na slunci, ale na slunci samotném není jediná stopa po temnotě. Stejně tak jako slunce je plné světla, Absolutní Osobnost Božství Kṛṣṇa, který existuje mimo hmotný svět, je plný blaženosti. Není jen plný blaženosti, ale také transcendentálních rozmanitostí: Transcendence není statická. Je plně dynamická a rozmanitá. Liší se od hmotné přírody, která je složená ze tří hmotných kvalit. Kṛṣṇa je parama-svrchovaný. Proto je absolutní. Má mnohé energie, a jimi tvoří, projevuje, udržuje a ničí hmotný svět. V Jeho říši je ovšem všechno věčné a absolutní. Světu nevládnou energie nebo mocní zástupci sami. Vládne mu všemocný majitel všech energií.

1.7.24

Verš

sa eva jīva-lokasya
māyā-mohita-cetasaḥ
vidhatse svena vīryeṇa
śreyo dharmādi-lakṣaṇam

Synonyma

saḥ — ta Transcendence; eva — jistě; jīva-lokasya — podmíněných živých bytostí; māyā-mohita — v zajetí iluzorní energie; cetasaḥ — srdcem; vidhatse — vykonávat; svena — Tvým vlastním; vīryeṇa — vlivem; śreyaḥ — konečné dobro; dharma-ādi — čtyři principy osvobození; lakṣaṇam — charakterizovaný.

Překlad

A přesto, i když jsi mimo dosah hmotné energie, naplňuješ pro konečné dobro podmíněných duší čtyři principy osvobození, které charakterizuje náboženství atd.

Význam

Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa ze Své bezpříčinné milosti sestupuje do projeveného světa, aniž je ovlivněn kvalitami hmotné přírody. Je věčně nad hmotnými projevy. A sestupuje ze Své bezpříčinné milosti jen s tím cílem, aby k Sobě zpátky přivolal pokleslé duše ze zajetí iluzorní energie. Tyto duše jsou zajaté hmotnou energií a chtějí si pod nepravými záminkami užívat, přestože si užívat nemohou. Živá bytost je věčně služebníkem Pána, a když na toto postavení zapomíná, myslí na užívání hmotného světa, ve skutečnosti je ale v iluzi. Pán sestupuje, aby vykořenil toto nepravé pojetí požitku a přivolal podmíněné duše zpátky k Bohu. To je přístup všemilostivého Pána k pokleslým duším.

1.7.25

Verš

tathāyaṁ cāvatāras te
bhuvo bhāra-jihīrṣayā
svānāṁ cānanya-bhāvānām
anudhyānāya cāsakṛt

Synonyma

tathā — proto; ayam — toto; ca — a; avatāraḥ — inkarnace; te — Tvá; bhuvaḥ — hmotného světa; bhāra — břímě; jihīrṣayā — pro sejmutí; svānām — přátel; ca ananya-bhāvānām — a plně oddaných; anudhyānāya — pro opakované vzpomínání; ca — a; asakṛt — plně spokojený.

Překlad

Sestupuješ, abys jako inkarnace sejmul břímě světa a obdařil přízní Své přátele, obzvláště ty, kteří Ti jsou plně oddaní a jsou zcela pohrouženi v meditaci o Tobě.

Význam

Zdá se, že Pán je zaujatý a straní Svým oddaným. Každý má k Pánovi nějaký vztah. On je stejný ke všem, ale přesto více tíhne ke Svým lidem a oddaným. Pán je otcem každého. Nikdo nemůže být Jeho otec, ale nikdo také nemůže být Jeho syn. Jeho druhové a Jeho příbuzní—to jsou Pánovi oddaní. To je Pánova transcendentální zábava. Nemá to nic společného se světskými představami příbuzenství, otcovství a ničeho podobného. Jak jsme již výše uvedli, Pán je nad kvalitami hmotné přírody a tudíž Jeho druhové a svazky v oddané službě nejsou světské.

1.7.26

Verš

kim idaṁ svit kuto veti
deva-deva na vedmy aham
sarvato mukham āyāti
tejaḥ parama-dāruṇam

Synonyma

kim — co je; idam — toto; svit — přichází; kutaḥ — odkud; vā iti — buď; deva-deva — ó Pane pánů; na — ne; vedmi — vím; aham — já; sarvataḥ — všude kolem; mukham — směry; āyāti — přichází z; tejaḥ — zář; parama — velice; dāruṇam — nebezpečná.

Překlad

Ó Pane pánů, proč se všude kolem nás šíří tato nebezpečná zář? Odkud přichází? Nemohu to pochopit.

Význam

Nežli někdo s čímkoliv přijde za Osobností Božství, nejdříve musí přednést uctivé modlitby. To je předepsaný postup, a Śrī Arjuna, přestože byl důvěrným přítelem Pána, se této metody pro poučení ostatních drží.

1.7.27

Verš

śrī-bhagavān uvāca
vetthedaṁ droṇa-putrasya
brāhmam astraṁ pradarśitam
naivāsau veda saṁhāraṁ
prāṇa-bādha upasthite

Synonyma

śrī-bhagavān — Nejvyšší Osobnost Božství; uvāca — řekl; vettha — slyš ode Mě; idam — toto; droṇa-putrasya — syna Droṇy; brāhmam astram — hymny jaderné (brāhma) zbraně; pradarśitam — projevené; na — ne; eva — dokonce; asau — on; veda — zná; saṁhāram — stažení; prāṇa-bādhe — zánik života; upasthite — bezprostředně hrozící.

Překlad

Pán Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství, řekl: Věz ode Mne, že to způsobil syn Droṇy. Vypustil hymny jaderné energie (brahmāstru) a neví, jak tu záři stáhnout zpět. Učinil tak z bezradnosti ve strachu před hrozící smrtí.

Význam

Brahmāstra se podobá moderním jaderným zbraním, založeným na manipulaci atomovou energií. Jaderná energie se uvolňuje při úplném spalování, což je rovněž princip brahmāstry. Vytváří nesnesitelný žár, který se podobá atomové radiaci, ale rozdíl je ten, že atomová bomba je hrubohmotnou jadernou zbraní, zatímco brahmāstra je zbraní jemnohmotnou, která je vytvořena pronášením hymnů. To je odlišná věda, která byla známá v dávných dobách na území Bhārata-varṣi. Subtilní věda pronášení hymnů je také hmotná, přesto ji moderní fyzikové ještě neznají. Jemnohmotná věda není duchovní. Má však k duchovní metodě, která je ještě jemnější, přímý vztah. Člověk, který ji ovládal, věděl, jak zbraně použít, a věděl také, jak je stáhnout zpět. To bylo dokonalé poznání. Syn Droṇācāryi, který tuto jemnou vědu použil, však nevěděl, jak zbraň stáhnout. Použil ji ze strachu před hrozící smrtí. Jeho skutek byl proto nejen nesprávný, ale také proti náboženským zásadám. Jako syn brāhmaṇy se neměl dopustit tolika chyb, a za takové hrubé opomenutí povinností ho Pán Sám potrestá.

1.7.28

Verš

na hy asyānyatamaṁ kiñcid
astraṁ pratyavakarśanam
jahy astra-teja unnaddham
astra-jño hy astra-tejasā

Synonyma

na — ne; hi — jistě; asya — toho; anyatamam — jiný; kiñcit — cokoliv; astram — zbraň; prati — proti; avakarśanam — účinkující; jahi — zastav; astra-tejaḥ — záři této zbraně; unnaddham — velice mocná; astra-jñaḥ — odborník ve vojenské vědě; hi — dozajista; astra-tejasā — vlivem své zbraně.

Překlad

Ó Arjuno, proti této zbrani může pomoci jedině další brahmāstra. Jsi odborník ve vojenské vědě; zastav tedy záři této zbraně mocí své vlastní zbraně.

Význam

K atomovým bombám neexistuje protizbraň, která by zrušila jejich účinky. Působení brahmāstry však lze jemným vědeckým způsobem zastavit a dávní odborníci na vojenskou vědu uměli brahmāstru neutralizovat. Syn Droṇācāryi toto umění neovládal, a proto byl Arjuna vyzván, aby jeho zbraň zrušil mocí své vlastní zbraně.

1.7.29

Verš

sūta uvāca
śrutvā bhagavatā proktaṁ
phālgunaḥ para-vīra-hā
spṛṣṭvāpas taṁ parikramya
brāhmaṁ brāhmāstraṁ sandadhe

Synonyma

sūtaḥ — Sūta Gosvāmī; uvāca — pravil; śrutvā — když slyšel; bhagavatā — od Osobnosti Božství; proktam — co bylo řečeno; phālgunaḥ — další jméno Śrī Arjuny; para-vīra-hā — hubitel nepřátel; spṛṣṭvā — po doteku; āpaḥ — vody; tam — Jeho; parikramya — uctivě obešel; brāhmam — Nejvyššího Pána; brāhma-astram — nejvyšší zbraň; sandadhe — zapůsobila.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī pravil: Když to Arjuna od Osobnosti Božství uslyšel, dotkl se vody pro očištění, uctivě Pána Śrī Kṛṣṇu obešel a vystřelil svoji brahmāstru, aby zbraň protivníka neutralizoval.

1.7.30

Verš

saṁhatyānyonyam ubhayos
tejasī śara-saṁvṛte
āvṛtya rodasī khaṁ ca
vavṛdhāte ’rka-vahnivat

Synonyma

saṁhatya — střetem; anyonyam — vzájemným; ubhayoḥ — obou; tejasī — záře; śara — zbraně; saṁvṛte — zakrývající; āvṛtya — zakrývající; rodasī — celá nebeská klenba; kham ca — také vnější prostor; vavṛdhāte — rostoucí; arka — sluneční koule; vahni-vat — jako oheň.

Překlad

Když se paprsky těch dvou brahmāster střetly, všechen vnější prostor a celou nebeskou klenbu zakryl velký ohnivý kotouč podobný slunečnímu disku.

Význam

Žár vzniklý výbuchem brahmāstry připomíná oheň na slunci v době vesmírného zničení. Ve srovnání s tímto žárem je atomová radiace úplně bezvýznamná. Výbuch atomové bomby může rozmetat nanejvýš jednu planetu, ale teplo brahmāstry má schopnost zlikvidovat celou vesmírnou soustavu. Proto se přirovnává k žáru v době zničení.

1.7.31

Verš

dṛṣṭvāstra-tejas tu tayos
trīl lokān pradahan mahat
dahyamānāḥ prajāḥ sarvāḥ
sāṁvartakam amaṁsata

Synonyma

dṛṣṭvā — když viděli; astra — zbraň; tejaḥ — žár; tu — však; tayoḥ — obou; trīn — tří; lokān — světů; pradahat — planoucí; mahat — silně; dahyamānāḥ — spalující; prajāḥ — obyvatelé; sarvāḥ — všude; sāṁvartakam — název pustošícího ohně, který hoří v době zničení vesmíru; amaṁsata — začali si myslet.

Překlad

Všechny obyvatele tří světů pálil žár obou zbraní, a každému to připomnělo oheň sāṁvartaka, který hoří v době zničení.

Význam

“Tři světy” jsou vyšší, nižší a střední planety vesmíru. Brahmāstra byla sice vypuštěna na této Zemi, ale teplo ze střetu obou zbraní se rozšířilo po celém vesmíru. Všichni obyvatelé všech planet vesmíru cítili neúnosný žár a srovnávali to s žárem ohně sāṁvartaka. Žádná planeta proto není neobydlená, jak si méně inteligentní materialisté myslí.

1.7.32

Verš

prajopadravam ālakṣya
loka-vyatikaraṁ ca tam
mataṁ ca vāsudevasya
sañjahārārjuno dvayam

Synonyma

prajā — lidé celkově; upadravam — neklid; ālakṣya — když viděl; loka — planety; vyatikaram — zkáza; ca — také; tam — to; matam ca — a názor; vāsudevasya — Vāsudeva, Śrī Kṛṣṇy; sañjahāra — stáhl; arjunaḥ — Arjuna; dvayam — obě zbraně.

Překlad

Když Arjuna viděl, že obyvatelstvo je zneklidněné a že planetám hrozí bezprostřední zkáza, ihned obě zbraně stáhl, jak si Pán Śrī Kṛṣṇa přál.

Význam

Teorie, že moderní atomové bomby mohou zničit celý svět, je dětinskou představou. Za prvé atomová energie není tak silná, aby zničila svět, a za druhé vše závisí na svrchované vůli Nejvyššího Pána, bez Jehož svolení nelze nic zničit ani postavit. Stejně pošetilé je myslet si, že přírodní zákony mají svrchovanou moc. Jak potvrzuje Bhagavad-gītā, zákony hmotné přírody podléhají vládě Pána. Pán Samotný říká, že přírodní zákony jsou pod Jeho nadvládou. Jedině vůle Pána může zničit svět; nikoliv rozmary nicotných politiků. Pán Śrī Kṛṣṇa si přál, aby zbraně, které vypustil Drauṇi a Arjuna, byly staženy, a Arjuna toto přání ihned vyplnil. Stejně tak existuje mnoho prostředníků všemocného Pána, a pouze z Jeho vůle může každý plnit Jeho touhy.

1.7.33

Verš

tata āsādya tarasā
dāruṇaṁ gautamī-sutam
babandhāmarṣa-tāmrākṣaḥ
paśuṁ raśanayā yathā

Synonyma

tataḥ — potom; āsādya — zajal; tarasā — pohotově; dāruṇam — nebezpečného; gautamī-sutam — syna Gautamī; babandha — svázal; amarṣa — nahněvaný; tāmra-akṣaḥ — s očima rudýma jako měď; paśum — zvíře; raśanayā — provazy; yathā — jako.

Překlad

Arjuna, s očima planoucíma hněvem jako dvě rudé měděné koule, syna Gautamī pohotově zajal a svázal ho provazy jako zvíře.

Význam

Matka Aśvatthāmy, Kṛpī, pocházela z rodiny Gautamy. Na této śloce je významné, že Aśvatthāmā byl chycen a svázán provazy jako zvíře. Podle Śrīdhara Svāmīho bylo Arjunovou povinností (dharmou) chytit tohoto syna brāhmaṇy jako zvíře. Tuto poznámku Śrīdhara Svāmīho také potvrzuje Śrī Kṛṣṇa v další větě. Aśvatthāmā byl sice právoplatný syn Droṇy a Kṛpī, ale jelikož se snížil k činům nižšího životního stavu, bylo na místě zacházet s ním jako se zvířetem a ne jako s brāhmaṇou.

1.7.34

Verš

śibirāya ninīṣantaṁ
rajjvā baddhvā ripuṁ balāt
prāhārjunaṁ prakupito
bhagavān ambujekṣaṇaḥ

Synonyma

śibirāya — na cestě do vojenského tábora; ninīṣantam — při tom, když byl tažen; rajjvā — provazy; baddhvā — svázaný; ripum — nepřítel; balāt — násilím; prāha — řekl; arjunam — Arjunovi; prakupitaḥ — nahněvanému; bhagavān — Osobnost Božství; ambuja-īkṣaṇaḥ — hledící lotosovýma očima.

Překlad

Spoutaného Aśvatthāmu chtěl Arjuna odvést do vojenského tábora. Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa se na něj díval lotosovýma očima, a pak rozhněvanému Arjunovi řekl.

Význam

Jak Arjuna, tak Pán Śrī Kṛṣṇa byli rozhněváni, ale oči Arjuny byly jako dvě rudé měděné koule, zatímco oči Pána byly jako dva lotosové květy. To znamená, že hněv Arjuny a hněv Pána nejsou na stejné úrovni. Pán je transcendentální a je vždy absolutní. Jeho hněv je jiný, než hněv živé bytosti podmíněné kvalitami hmotné přírody. Protože je absolutní, Jeho hněv a Jeho radost se neliší. Jeho hněv není projevem tří kvalit hmotné přírody. Je to pouze znamení toho, že je nakloněn Svému oddanému, protože to je Jeho transcendentální povaha. I ten, na kterého se rozhněvá, je požehnán. Pán se nemění za žádných okolností.

1.7.35

Verš

mainaṁ pārthārhasi trātuṁ
brahma-bandhum imaṁ jahi
yo ’sāv anāgasaḥ suptān
avadhīn niśi bālakān

Synonyma

mā enam — nikdy ho; pārtha — ó Arjuno; arhasi — měl bys; trātum — propustit; brahma-bandhum — příbuzný brāhmaṇy; imam — jeho; jahi — zabij; yaḥ — ten, který; asau — ty; anāgasaḥ — nevinné; suptān — ve spánku; avadhīt — zabil; niśi — v noci; bālakān — chlapce.

Překlad

Pán Śrī Kṛṣṇa řekl: Neměl bys tomuto příbuznému brāhmaṇy (brahma-bandhuovi) dávat milost propuštění, ó Arjuno, protože zabil ve spánku nevinné chlapce.

Význam

Zde je důležité slovo brahma-bandhu. Když se někdo narodí v rodině brāhmaṇy, ale nemá bráhmanské kvalifikace, nenazývá se brāhmaṇa, ale příbuzný brāhmaṇy. Syn člena nejvyššího soudu není vždy sám soudcem, ale není žádná chyba říkat, že je příbuzným ctihodného soudce. Členem nejvyššího soudu se tedy člověk nestává zrozením, a stejně tak nemá nikdo dědičné právo být brāhmaṇou. K tomu musí získat nutné bráhmanské kvalifikace. Stejně jako postavení v nejvyšším soudu je místem pro kvalifikované lidi, tak i postavení brāhmaṇy lze dosáhnout jedině kvalifikací. Śāstra ukazuje, že projevuje-li člověk narozený v jiné rodině dobré kvalifikace, je třeba přijmout ho jako brāhmaṇu, a stejně tak nemá-li člověk narozený v rodině brāhmaṇy bráhmanské kvalifikace, je třeba ho brát jako nebrāhmaṇu či lépe řečeno jako příbuzného brāhmaṇy. Pán Śrī Kṛṣṇa, nejvyšší autorita nade všemi náboženskými zásadami Ved, na tyto rozdíly Osobně poukázal a vše vysvětlí v následujících ślokách.

1.7.36

Verš

mattaṁ pramattam unmattaṁ
suptaṁ bālaṁ striyaṁ jaḍam
prapannaṁ virathaṁ bhītaṁ
na ripuṁ hanti dharma-vit

Synonyma

mattam — nepozorného; pramattam — opojeného; unmattam — nepříčetného; suptam — spícího; bālam — chlapce; striyam — ženu; jaḍam — blázna; prapannam — odevzdaného; viratham — toho, kdo přišel o vůz; bhītam — toho, kdo se bojí; na — ne; ripum — nepřítele; hanti — zabíjí; dharma-vit — ten, kdo zná zásady náboženství.

Překlad

Ten, kdo zná náboženské zásady, nezabíjí nepřítele, který je nepozorný, opilý, nepříčetný, který spí, bojí se nebo který přišel o vůz. Nezabíjí chlapce, ženu, bláznivého tvora a odevzdanou duši.

Význam

Válečník, který zná zásady náboženství, nikdy nezabije nepřítele, který neklade odpor. Dříve se bojovalo podle zásad náboženství a ne pro uspokojování smyslů. Jestliže byl nepřítel opilý, spal a podobně, jak je uvedeno výše, nikdy se nesměl zabít. To jsou některá z pravidel ctnostné války podle náboženských zásad. Dříve nebyla nikdy válka vyhlášena z rozmaru sobeckého politického vůdce. Probíhala podle náboženských zásad a naprosto čestně. Násilí v souladu s náboženskými zásadami dalece předčí takzvané nenásilí.

1.7.37

Verš

sva-prāṇān yaḥ para-prāṇaiḥ
prapuṣṇāty aghṛṇaḥ khalaḥ
tad-vadhas tasya hi śreyo
yad-doṣād yāty adhaḥ pumān

Synonyma

sva-prāṇān — svůj vlastní život; yaḥ — ten, kdo; para-prāṇaiḥ — za cenu životů druhých; prapuṣṇāti — vydržuje; aghṛṇaḥ — bezostyšný; khalaḥ — podlý; tat-vadhaḥ — zabitím jeho; tasya — jeho; hi — jistě; śreyaḥ — dobro; yat — kterou; doṣāt — chybou; yāti — jde; adhaḥ — dolů; pumān — osoba.

Překlad

Krutý a podlý člověk, který se drží při životě za cenu životů druhých, si pro své vlastní dobro zaslouží, aby byl zabit. Jinak ho jeho vlastní činnosti poníží.

Význam

Pro toho, kdo žije krutě a bezostyšně za cenu života někoho jiného, je “život za život” spravedlivým trestem. Politická etika říká, že udělit vrahovi trest smrti je správné proto, že ho to zachrání před peklem. Jestliže stát takto potrestá vraha, je to pro něho jen dobře, neboť nebude muset za svoji vraždu trpět v příštím životě. Trest smrti je pro vraha nejnižší možný trest. Ve smṛti-śāstrách je řečeno, že lidé, které král potrestá podle zásady “život za život”, jsou očištěni od všech svých hříchů natolik, že pro ně připadá v úvahu i povýšení na nebeské planety. Podle Manua, velkého autora občanských zákonů a náboženských zásad, je za vraha třeba pokládat i toho, kdo zabije zvíře. Zvířecí potrava není v žádném případě určená civilizovaným lidem, jejichž prvořadou povinností je připravit se na návrat k Bohu. Manu říká, že na zabití zvířete se obvykle podílí celá skupina hříšníků a na ty všechny se vztahuje trest za vraždu; stejně jako když skupina spiklenců zabije společnými silami člověka. Vrahem je ten, kdo dává svolení, ten, kdo zvíře zabíjí, ten, kdo poražené zvíře prodává, ten, kdo zvíře vaří, ten, kdo řídí rozdávání pokrmu, a konečně i ten, kdo tuto vařenou zvířecí potravu jí. Ti všichni podléhají trestu přírodních zákonů. Přes veškerý pokrok hmotné vědy nikdo nedokáže stvořit žádnou živou bytost, a nikdo proto nemá právo ze svého rozmaru nějakou živou bytost zabít. Těm, kteří jedí maso, písma dovolují pouze omezené zvířecí oběti, a tato svolení mají zabránit otevírání jatek a ne podporovat zabíjení zvířat. Písmy dovolený postup obětování zvířete je dobrý jak pro obětované zvíře, tak pro pojídače zvířat. Pro zvíře je dobrý v tom smyslu, že obětované zvíře je po oltářní oběti ihned povýšené do lidské podoby, a pojídače zvířat zachraňuje od vážnějšího hříchu (jako je pojídání masa z velkých jatek, což jsou příšerná místa, která přinášejí všemožné hmotné pohromy společnosti, zemi a lidstvu celkově). Hmotný svět je sám o sobě místem plným úzkosti a rozvoj zvířecích jatek znečišťuje celé ovzduší čím dál více válkami, morem, hladověním a mnoha dalšími nechtěnými kalamitami.

1.7.38

Verš

pratiśrutaṁ ca bhavatā
pāñcālyai śṛṇvato mama
āhariṣye śiras tasya
yas te mānini putra-hā

Synonyma

pratiśrutam — byl dán slib; ca — a; bhavatā — tebou; pāñcālyai — dceři vládce pāñcālského království (Draupadī); śṛṇvataḥ — zaslechnutý; mama — Mnou Osobně; āhariṣye — musím donést; śiraḥ — hlavu; tasya — jeho; yaḥ — kdo; te — tvé; mānini — uvaž; putra-hā — vrah tvých synů.

Překlad

Navíc jsem Osobně slyšel tvůj slib Draupadī, že jí přineseš hlavu vraha jejích synů.

1.7.39

Verš

tad asau vadhyatāṁ pāpa
ātatāyy ātma-bandhu-hā
bhartuś ca vipriyaṁ vīra
kṛtavān kula-pāṁsanaḥ

Synonyma

tat — proto; asau — tento člověk; vadhyatām — bude zabit; pāpaḥ — hříšník; ātatāyī — který přepadl; ātma — vlastní; bandhu-hā — vrah synů; bhartuḥ — pána; ca — také; vipriyam — který neuspokojil; vīra — ó hrdino; kṛtavān — ten, kdo to učinil; kula-pāṁsanaḥ — shořelé zbytky rodiny.

Překlad

Tento muž je úkladný vrah členů tvé vlastní rodiny, který navíc ani neuspokojil svého pána. Představuje už jen shořelé zbytky své rodiny. Zabij ho okamžitě.

Význam

Droṇācāryův syn je zde zatracen přirovnáním ke shořelým zbytkům své rodiny. Jméno Droṇācāryi vzbuzovalo úctu. Přestože se připojil k nepřátelskému táboru, Pāṇḍuovci ho vždy měli v úctě a Arjuna mu před započetím boje vzdával hold. V tomto směru bylo vše v pořádku. Ale Droṇācāryův syn se snížil ke skutkům, které žádný dvija (dvojzrozený příslušník vyšší kasty) nikdy neudělá. Aśvatthāmā, syn Droṇācāryi, zavraždil ve spánku pět synů Draupadī a vyvolal tím nespokojenost svého pána Duryodhany, který tento odporný čin nikdy neschválil. Aśvatthāmā tedy napadl členy Arjunovy rodiny, a proto ho měl Arjuna po právu potrestat. Toho, kdo zaútočí bez varování, kdo zabije zezadu, kdo podpálí něčí dům nebo kdo unese něčí ženu, odsuzují śāstry k trestu smrti. Kṛṣṇa Arjunovi tyto skutečnosti připomíná, aby je vzal na vědomí a učinil co bylo nutné.

1.7.40

Verš

sūta uvāca
evaṁ parīkṣatā dharmaṁ
pārthaḥ kṛṣṇena coditaḥ
naicchad dhantuṁ guru-sutaṁ
yadyapy ātma-hanaṁ mahān

Synonyma

sūtaḥ — Sūta Gosvāmī; uvāca — řekl; evam — toto; parīkṣatā — zkoušený; dharmam — z povinností; pārthaḥ — Śrī Arjuna; kṛṣṇena — Pánem Kṛṣṇou; coditaḥ — povzbuzovaný; na aicchat — nelíbilo se mu; hantum — zabít; guru-sutam — syna svého učitele; yadyapi — přestože; ātma-hanam — vraha synů; mahān — veliký.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Přestože Kṛṣṇa pobízel Arjunu, zkoušeje ho z náboženství, aby zabil syna Droṇy, Arjuna, veliká duše, to nechtěl vykonat, přestože byl Aśvatthāmā úkladným vrahem členů jeho rodiny.

Význam

Arjuna byl nepochybně velkou duší, a zde se to také potvrzuje. Pán ho Osobně povzbuzuje, aby syna Droṇy zabil, ale Arjuna pokládá za správné ponechat syna svého velkého učitele na živu už jen proto, že je to syn Droṇācāryi, i když syn nehodný, který se z vlastního rozmaru dopustil všemožných ohavných činů, které nikomu neprospěly.

Pán Śrī Kṛṣṇa navenek Arjunu povzbuzuje, aby vyzkoušel jeho smysl pro povinnost. Nejedná se zde o to, že by Arjuna nebyl dokonalý ve vykonávání svých povinností, ani o to, že by Pán Kṛṣṇa neznal jeho smysl pro povinnost; Śrī Kṛṣṇa takto zkouší mnoho Svých čistých oddaných jen proto, aby jejich smysl pro povinnost přede všemi zdůraznil. Takovými zkouškami prošly i gopī a také Prahlāda Mahārāja. Čistí oddaní v Pánových zkouškách vždy uspějí.

1.7.41

Verš

athopetya sva-śibiraṁ
govinda-priya-sārathiḥ
nyavedayat taṁ priyāyai
śocantyā ātma-jān hatān

Synonyma

atha — poté; upetya — když dorazil; sva — vlastní; śibiram — tábor; govinda — ten, kdo oživuje smysly (Pán Śrī Kṛṣṇa); priya — drahý; sārathiḥ — vozataj; nyavedayat — předal; tam — ho; priyāyai — drahému; śocantyai — naříkající pro; ātma-jān — své syny; hatān — zavražděné.

Překlad

Když Arjuna dorazil se svým drahým přítelem a vozatajem (Śrī Kṛṣṇou) do vlastního tábora, předal vraha své drahé ženě, která naříkala nad zavražděnými syny.

Význam

Transcendentální vztah Arjuny a Kṛṣṇy je tím nejsrdečnějším přátelstvím. Pán Sám Arjunu v Bhagavad-gītě prohlašuje za Svého nejdražšího přítele. Každá živá bytost má se Svrchovaným Pánem nějaký citový vztah — může být Jeho služebníkem, přítelem, rodičem nebo partnerem v milostné lásce. Každý se tedy může těšit společnosti Pána v duchovní oblasti, jestliže po tom touží a upřímně se o to snaží za pomoci bhakti-yogy.

1.7.42

Verš

tathāhṛtaṁ paśuvat pāśa-baddham
avāṅ-mukhaṁ karma-jugupsitena
nirīkṣya kṛṣṇāpakṛtaṁ guroḥ sutaṁ
vāma-svabhāvā kṛpayā nanāma ca

Synonyma

tathā — takto; āhṛtam — přiveden; paśu-vat — jako zvíře; pāśa-baddham — svázaný provazy; avāk-mukham — beze slova v ústech; karma — činnosti; jugupsitena — ohavné; nirīkṣya — když uviděla; kṛṣṇā — Draupadī; apakṛtam — toho, jenž jednal nízkým způsobem; guroḥ — učitelova; sutam — syna; vāma — nádherná; svabhāvā — povaha; kṛpayā — ze soucitu; nanāma — vzdala poklony; ca — a.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī řekl: Pak Draupadī uviděla Aśvatthāmu, svázaného provazy jako zvíře a mlčícího, protože se dopustil té nejohavnější vraždy. Jelikož byla dobrých mravů a dobrotivé ženské povahy, vzdala mu úctu jako brāhmaṇovi.

Význam

Pán Aśvatthāmu zatratil a Arjuna s ním zacházel jako se zločincem a ne jako se synem brāhmaṇy nebo učitele. Když však byl Aśvatthāmā přiveden ke Śrīmatī Draupadī, přestože naříkala nad vraždou svých synů a vraha měla před sebou, nemohla se ubránit tomu, aby mu projevila úctu, která se obvykle vzdává brāhmaṇovi nebo synovi brāhmaṇy. To způsobila její jemná ženská povaha. Ženy jako třída jsou podobné dětem, protože nemají schopnost rozlišovat jako muži. Jasně se ukázalo, že Aśvatthāmā není synem hodným svého otce Droṇācāryi, který byl brāhmaṇou, a byl proto odsouzen nejvyšší autoritou, Pánem Śrī Kṛṣṇou, ale mírná žena se přesto nemohla ubránit přirozenému projevu zdvořilosti k brāhmaṇovi.

Ženy v hinduistických rodinách až do dnešního dne vzdávají členům bráhmanské kasty náležitou úctu, přestože jsou mnohdy pokleslí a patří do kategorie brahma-bandhu. Muži však začali proti brahma-bandhuům protestovat, neboť to jsou lidé, kteří se sice narodili v dobrých bráhmanských rodinách, ale chovají se hůře nežli śūdrové.

Specifická slova v této śloce jsou vāma-svabhāvā, což znamená “od přírody mírná a něžná”. Dobrý muž nebo žena velice snadno přijme cokoliv, ne však člověk průměrné inteligence. Každopádně se však nesmíme vzdávat svého rozumu a schopnosti rozlišovat jen proto, abychom byli něžní. Musíme mít dobrou rozlišovací schopnost a každou věc náležitě posoudit. Neměli bychom následovat ženy s mírnou povahou a přijímat to, co není správné. Aśvatthāmā se mohl od povahově dobré ženy dočkat úcty, ale to neznamená, že je stejně dobrý jako pravý brāhmaṇa.

1.7.43

Verš

uvāca cāsahanty asya
bandhanānayanaṁ satī
mucyatāṁ mucyatām eṣa
brāhmaṇo nitarāṁ guruḥ

Synonyma

uvāca — řekla; ca — a; asahantī — nemohla snést; asya — jeho; bandhana — svázání; ānayanam — přivlečení; satī — oddaná; mucyatām mucyatām — jen ho propusťte; eṣaḥ — toto; brāhmaṇaḥ — brāhmaṇa; nitarām — náš; guruḥ — učitel.

Překlad

Nemohla snést, jak byl Aśvatthāmā spoután provazy, a jako oddaná vznešená žena řekla: Rozvažte ho, vždyť je to brāhmaṇa, náš duchovní mistr.

Význam

Jakmile přivedli Aśvatthāmu před Draupadī, bylo pro ni nesnesitelné vidět brāhmaṇu svázaného a přivlečeného jako zločince; zvláště když se jednalo o syna učitele.

Když Arjuna Aśvatthāmu spoutával, věděl dobře, že je to syn Droṇācāryi. Věděl to i Kṛṣṇa, ale oba vraha odsoudili, přestože byl synem brāhmaṇy. Podle zjevených písem je správné zavrhnout učitele či duchovního mistra, jestliže se ukáže, že není svého postavení gurua hoden. Guru se také nazývá ācārya neboli ten, kdo osobně poznal podstatu śāster a pomáhá svým žákům zapojit se do procesu. Aśvatthāmā selhal v plnění bráhmanských povinností, a proto mu už postavení brāhmaṇy či učitele nenáleželo. V tomto smyslu bylo ze strany Pána Śrī Kṛṣṇy i Arjuny zatracení Aśvatthāmy na místě. Ušlechtilá Draupadī však neviděla celou záležitost z pohledu písem, ale dívala se z hlediska společenských zvyklostí, a tak Aśvatthāmovi vzdávala stejnou úctu jako jeho otci. Lidé obvykle přijímají syna brāhmaṇy jako brāhmaṇu pouze ze sentimentu, ale skutečnost je jiná. Brāhmaṇa se prokazuje kvalifikací, a ne původem.

Draupadī si přes to všechno přála Aśvatthāmu okamžitě propustit, a byl to projev jejího šlechetného chování. Znamená to, že oddaný Pána osobně snáší jakoukoli trýzeň, ale nikdy není krutý k druhým, ani k nepřátelům. Takové jsou vlastnosti čistých oddaných Pána.

1.7.44

Verš

sarahasyo dhanur-vedaḥ
savisargopasaṁyamaḥ
astra-grāmaś ca bhavatā
śikṣito yad-anugrahāt

Synonyma

sa-rahasyaḥ — důvěrná; dhanuḥ-vedaḥ — znalost umění zacházet s lukem a šípy; sa-visarga — vystřelování; upasaṁyamaḥ — ovládání; astra — zbraně; grāmaḥ — všechny druhy; ca — a; bhavatā — ty sám; śikṣitaḥ — poučený; yat — jehož; anugrahāt — milostí.

Překlad

Byla to Droṇācāryova milost, že jsi se naučil válečnickému umění jak vystřelovat šípy a důvěrné vědě o ovládání zbraní.

Význam

Droṇācārya vyučoval dhanur-vedu, vojenskou vědu, se všemi tajemstvími jak vrhat a ovládat zbraně pomocí védských hymnů. Hrubohmotná věda se zakládá na hmotných zbraních, ale existují jemnější způsoby. Šípy nabité védskými hymny působí účinněji nežli hrubohmotné zbraně — kulomet, atomová bomba apod. Ovládají se transcendentálním zvukem védských manter. V Rāmāyaṇě se říká, že Mahārāja Daśaratha, otec Pána Śrī Rāmy, ovládal šípy zvukem a uměl šípem rozbít terč aniž ho viděl — stačilo mu slyšet. To je jemnější vojenská věda než ta dnešní, která používá hrubohmotných zbraní. Arjuna se všem těmto věcem učil u Ācāryi Droṇy a přáním Draupadī bylo, aby Arjuna nezapomínal na dary svého učitele. V nepřítomnosti Droṇy byl syn jeho představitelem. To bylo mínění dobrosrdečné Draupadī. Je možné vznést námitku, proč Droṇācārya jako přísný brāhmaṇa učil vojenskou vědu. Odpovědí však je, že brāhmaṇa má vyučovat svůj obor poznání, ať se jedná o cokoliv. Vzdělaný brāhmaṇa má být učitelem, knězem a příjemcem milodarů. To jsou autorizovaná povolání pro opravdového brāhmaṇu.

1.7.45

Verš

sa eṣa bhagavān droṇaḥ
prajā-rūpeṇa vartate
tasyātmano ’rdhaṁ patny āste
nānvagād vīrasūḥ kṛpī

Synonyma

saḥ — on; eṣaḥ — jistě; bhagavān — pán; droṇaḥ — Droṇācārya; prajā-rūpeṇa — v podobě syna Aśvatthāmy; vartate — existuje; tasya — jeho; ātmanaḥ — těla; ardham — polovina; patnī — žena; āste — život; na — ne; anvagāt — vzala; vīrasūḥ — když syn byl naživu; kṛpī — sestra Kṛpācāryi.

Překlad

On (Droṇācārya) jistě nadále existuje, představován svým synem. Jeho žena Kṛpī s ním nepodstoupila obřad satī, protože měla syna.

Význam

Žena Droṇācāryi Kṛpī je sestra Kṛpācāryi. Je-li oddaná žena, kterou zjevená písma nazývají lepší polovinou manžela, bez potomstva, pak může se smrtí muže dobrovolně přijmout smrt i ona. To však nebyl případ ženy Droṇācāryi, která to neučinila, neboť měla syna, manželova představitele. Je-li syn zesnulého manžela naživu, pak vdova je vdovou jen podle jména. Aśvatthāmā tedy byl ze dvou důvodů zástupcem Droṇācāryi a Draupadī namítala, že zabít Aśvatthāmu by se rovnalo zabití Droṇy.

1.7.46

Verš

tad dharmajña mahā-bhāga
bhavadbhir gauravaṁ kulam
vṛjinaṁ nārhati prāptuṁ
pūjyaṁ vandyam abhīkṣṇaśaḥ

Synonyma

tat — proto; dharma-jña — ten, kdo zná náboženské zásady; mahā-bhāga — šťastlivý; bhavadbhiḥ — tvoje vznešenost; gauravam — oslavovaný; kulam — rodina; vṛjinam — to, co bolí; na — ne; arhati — zasluhuje si; prāptum — získat; pūjyam — uctívaný; vandyam — úctyhodný; abhīkṣṇaśaḥ — stále.

Překlad

Ó vyvolený, který znáš náboženské zásady — není dobré, abys způsobil smutek členům slavné rodiny, kteří si stále zasluhují uctívání a respekt.

Význam

Nepatrná urážka úctyhodné rodiny stačí k tomu, aby přivodila smutek. Skutečně civilizovaný člověk proto s členy takových rodin vychází vždy velice opatrně.

1.7.47

Verš

mā rodīd asya jananī
gautamī pati-devatā
yathāhaṁ mṛta-vatsārtā
rodimy aśru-mukhī muhuḥ

Synonyma

mā — ne; rodīt — přinášej pláč; asya — jeho; jananī — matka; gautamī — žena Droṇy; pati-devatā — ctnostná; yathā — jako; aham — já; mṛta-vatsā — ta, jejíž dítě zemřelo; ārtā — nešťastná; rodimi — plačící; aśru-mukhī — slzy v očích; muhuḥ — stále.

Překlad

Můj pane, nechtěj, aby žena Droṇācāryi plakala jako já. Jsem sklíčená ze smrti svých synů. Ona nemusí neustále naříkat jako já.

Význam

Soucitná žena jakou byla Draupadī nechtěla, aby žena Droṇācāryi také ztratila své dítě. Nechtěla to ze dvou důvodů — z hlediska mateřských citů a úctyhodného postavení Droṇovy ženy.

1.7.48

Verš

yaiḥ kopitaṁ brahma-kulaṁ
rājanyair ajitātmabhiḥ
tat kulaṁ pradahaty āśu
sānubandhaṁ śucārpitam

Synonyma

yaiḥ — jimi; kopitam — rozlícený; brahma-kulam — řád brāhmaṇů; rājanyaiḥ — řádem vládců; ajita — neomezovaný; ātmabhiḥ — sebou; tat — ta; kulam — rodina; pradahati — shoří; āśu — v krátké době; sa-anubandham — spolu s rodinými členy; śucā-arpitam — upadlý do smutku.

Překlad

Jestliže panovníci královského řádu neovládají své smysly a urazí a rozlítí brāhmaṇu, pak oheň této zloby spálí celou královskou rodinu a přinese smutek všem.

Význam

Bráhmanský řád ve společnosti neboli kastu (společenství) duchovně pokročilých lidí i s celou jejich rodinou měly všechny ostatní podřízené řády (tj. řád královských vládců, řád obchodníků a pracovníků) ve veliké vážnosti.

1.7.49

Verš

sūta uvāca
dharmyaṁ nyāyyaṁ sakaruṇaṁ
nirvyalīkaṁ samaṁ mahat
rājā dharma-suto rājñyāḥ
pratyanandad vaco dvijāḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; dharmyam — v souladu se zásadami náboženství; nyāyyam — spravedlnost; sa-karuṇam — plný milosrdnosti; nirvyalīkam — bez dvojsmyslnosti ve věcech dharmy; samam — spravedlivost; mahat — slavný; rājā — král; dharma-sutaḥ — syn; rājñyāḥ — královnino; pratyanandat — podpořil; vacaḥ — prohlášení; dvijāḥ — ó brāhmaṇové.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Ó brāhmaṇové, vše, co královna řekla, bylo v souladu s náboženskými zásadami, bylo to oprávněné, slavné, plné milosti a spravedlivosti, a nebylo v tom vedlejšího záměru. Král Yudhiṣṭhira ji plně podpořil.

Význam

Když královna Draupadī žádala Arjunu, aby propustil Aśvatthāmu, Mahārāja Yudhiṣṭhira, syn Dharmarāje (Yamarāje), její slova plně podpořil. Ponižování členů velké rodiny nelze tolerovat. Jelikož Arjuna se od Droṇy naučil vojenské vědě, byli on a jeho rodina dlužníky rodiny Droṇācāryi. Projevovat takové laskavé rodině nevděk by bylo z morálního hlediska neospravedlnitelné. K ženě Droṇācāryi, která byla druhou polovinou těla této velké duše, bylo nutné mít soucit a ne způsobovat jí zármutek smrtí jejího syna. To je soucit. Draupadī vše říkala bez vedlejších záměrů, protože se držela pravidel, která diktuje plné poznání. Z její řeči byl také patrný soucit, protože mluvila z vlastní zkušenosti. Žena, která nikdy neměla dítě, nemůže znát zármutek matky. Draupadī však byla sama matkou a dokázala si představit, jak velký smutek by to Kṛpī přineslo. To, co říkala, bylo slavné, jelikož chtěla projevit náležitou úctu velké rodině.

1.7.50

Verš

nakulaḥ sahadevaś ca
yuyudhāno dhanañjayaḥ
bhagavān devakī-putro
ye cānye yāś ca yoṣitaḥ

Synonyma

nakulaḥ — Nakula; sahadevaḥ — Sahadeva; ca — a; yuyudhānaḥ — Sātyaki; dhanañjayaḥ — Arjuna; bhagavān — Osobnost Božství; devakī-putraḥ — syn Devakī, Pán Śrī Kṛṣṇa; ye — ti; ca — a; anye — jiní; yāḥ — ti; ca — a; yoṣitaḥ — ženy.

Překlad

Nakula a Sahadeva (mladší bratři krále), a také Sātyaki, Arjuna, Osobnost Božství Pán Śrī Kṛṣṇa, syn Devakī, vznešené ženy i ostatní s králem jednomyslně souhlasili.

1.7.51

Verš

tatrāhāmarṣito bhīmas
tasya śreyān vadhaḥ smṛtaḥ
na bhartur nātmanaś cārthe
yo ’han suptān śiśūn vṛthā

Synonyma

tatra — poté; āha — řekl; amarṣitaḥ — rozhněvaně; bhīmaḥ — Bhīma; tasya — jeho; śreyān — konečné dobro; vadhaḥ — zabití; smṛtaḥ — psané; na — ne; bhartuḥ — mistrovi; na — ani; ātmanaḥ — sobě samému; ca — a; arthe — kvůli; yaḥ — ten, kdo; ahan — zabil; suptān — spící; śiśūn — děti; vṛthā — bezdůvodně.

Překlad

Bhīma s nimi však nesouhlasil a doporučoval zločince zabít — vždyť ve hněvu zavraždil spící děti, aniž k tomu měl důvod a aniž tím prospěl sobě či svému pánu.

1.7.52

Verš

niśamya bhīma-gaditaṁ
draupadyāś ca catur-bhujaḥ
ālokya vadanaṁ sakhyur
idam āha hasann iva

Synonyma

niśamya — poté, co vyslechl; bhīma — Bhīma; gaditam — vyřčené; draupadyāḥ — Draupadī; ca — a; catuḥ-bhujaḥ — čtyřruký (Osobnost Božství); ālokya — s pohledem na; vadanam — tvář; sakhyuḥ — Jeho přítele; idam — toto; āha — řekl; hasan — s úsměvem; iva — jako kdyby.

Překlad

Poté, co Caturbhuja (ten, který má čtyři paže), Osobnost Božství, vyslechl slova Bhīmy, Draupadī a ostatních, pohlédl do tváře Svému drahému příteli Arjunovi a s lehkým úsměvem začal mluvit.

Význam

Pán Śrī Kṛṣṇa má dvě paže. To, proč je zde popsán jako čtyřruký, vysvětlil Śrīdhara Svāmī. Bhīma a Draupadī měli ohledně zabití Aśvatthāmy opačné názory. Bhīma ho chtěl okamžitě zabít, a naproti tomu Draupadī ho chtěla zachránit. Můžeme si představit, jak Bhīma se chystá vraha zabít a Draupadī mu v tom brání. Aby Pán obojímu předešel, odhalil další dvě paže. Původně projevuje prvotní Pán Śrī Kṛṣṇa viditelně pouze dvě paže, ale v rysu Nārāyaṇa projevuje čtyři. Ve Svém rysu Nārāyaṇa pobývá se Svými oddanými na vaikuṇṭhských planetách, zatímco jako původní Śrī Kṛṣṇa pobývá na planetě Kṛṣṇaloce, která se nalézá v duchovním nebi vysoko nad Vaikuṇṭhami. Je-li tedy Śrī Kṛṣṇa nazván caturbhujaḥ, nic si zde neodporuje. Kdyby bylo třeba, je schopen projevit stovky paží, jako to ukázal Arjunovi ve Své viśva-rūpě. Může-li někdo projevit stovky a tisíce paží, může ukázat také čtyři, kdykoliv se mu to hodí.

Když Arjuna nevěděl, co má s Aśvatthāmou počít, Pán Śrī Kṛṣṇa se jako drahý Arjunův přítel případu dobrovolně ujal a vše s úsměvem na tváři vyřešil.

1.7.53-54

Verš

śrī-bhagavān uvāca
brahma-bandhur na hantavya
ātatāyī vadhārhaṇaḥ
mayaivobhayam āmnātaṁ
paripāhy anuśāsanam

kuru pratiśrutaṁ satyaṁ
yat tat sāntvayatā priyām
priyaṁ ca bhīmasenasya
pāñcālyā mahyam eva ca

Synonyma

śrī-bhagavān — Osobnost Božství, Śrī Kṛṣṇa; uvāca — řekl; brahma-bandhuḥ — příbuzný brāhmaṇy; na — ne; hantavyaḥ — být zabit; ātatāyī — agresor; vadha-arhaṇaḥ — má být zabit; mayā — Mnou; eva — jistě; ubhayam — oba; āmnātam — popsané podle pravidel autorit; paripāhi — vykonej; anuśāsanam — pravidel; kuru — poslušný; pratiśrutam — podle daného slibu; satyam — pravda; yat tat — to, co je; sāntvayatā — když uklidňoval; priyām — drahou manželku; priyam — uspokojení; ca — také; bhīmasenasya — Śrī Bhīmaseny; pāñcālyāḥ — Draupadī; mahyam — Mě také; eva — zajisté; ca — a.

Překlad

Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa řekl: Přítel brāhmaṇy se nemá zabíjet, ale je-li to agresor, pak musí být zabit. To vše jsou pravidla písem a ty musíš jednat podle nich. Musíš splnit slib, který jsi dal své ženě, a musíš jednat tak, aby jsi uspokojil Bhīmasenu a Mě.

Význam

Arjuna byl zmatený, jelikož Aśvatthāmā měl být podle citátů z různých písem od různých lidí zároveň zabit i ušetřen. Jako brahma-bandhu, nehodný syn brāhmaṇy, se Aśvatthāmā neměl zabít, ale současně to byl také agresor, a podle Manuových pravidel se agresor má vždy zabít, bez ohledu na to, zda je brāhmaṇou (natož pak nehodným synem brāhmaṇy). Droṇācārya byl jistě brāhmaṇou v pravém slova smyslu, ale byl zabit, jelikož se zúčastnil bitvy. Aśvatthāmā byl sice agresor, ale byl beze zbraní. Jedním z pravidel bylo, že agresora nelze zabít, nemá-li zbraně nebo vůz. To vše bylo velice spletité dilema. Arjuna měl navíc dodržet slib, kterým uklidňoval Draupadī, a uspokojit také Bhīmu i Kṛṣṇu, kteří mu radili Aśvatthāmu zabít. Nevěděl, jak se má rozhodnout, ale Kṛṣṇa vše vyřešil.

1.7.55

Verš

sūta uvāca
arjunaḥ sahasājñāya
harer hārdam athāsinā
maṇiṁ jahāra mūrdhanyaṁ
dvijasya saha-mūrdhajam

Synonyma

sūtaḥ — Sūta Gosvāmī; uvāca — řekl; arjunaḥ — Arjuna; sahasā — tehdy; ājñāya — pochopil; hareḥ — Pánův; hārdam — záměr; atha — a tak; asinā — mečem; maṇim — šperk; jahāra — oddělil; mūrdhanyam — na hlavě; dvijasya — dvojzrozence; saha — společně s; mūrdhajam — vlasy.

Překlad

Tehdy Arjuna pochopil, co Pán Svými dvojsmyslnými příkazy míní. Odsekl mečem šperk a vlasy z Aśvatthāmovy hlavy.

Význam

Není možné splnit navzájem si odporující příkazy více osob. Arjuna proto svojí bystrou inteligencí zvolil kompromis: odstranil z Aśvatthāmovy hlavy šperk. To se vyrovnalo useknutí celé hlavy, ale zároveň byl jeho život ušetřen ve všech praktických ohledech. Aśvatthāmā se zde označuje za dvojzrozence; byl skutečně dvojzrozený, ale poklesl ze svého postavení a byl proto náležitě potrestán.

1.7.56

Verš

vimucya raśanā-baddhaṁ
bāla-hatyā-hata-prabham
tejasā maṇinā hīnaṁ
śibirān nirayāpayat

Synonyma

vimucya — po jeho rozvázání; raśanā-baddham — ze spoutání provazy; bāla-hatyā — zabití dětí; hata-prabham — ztráta tělesného lesku; tejasā — síly; maṇinā — drahokamu; hīnam — připraven o; śibirāt — z tábora; nirayāpayat — vyvedli ho ven.

Překlad

Aśvatthāmā ztratil svůj tělesný lesk už tím, že zabil děti; a nyní byl navíc připraven o drahokam, který měl na hlavě, a tím pádem o další svoji sílu. Takto ho rozvázali a vyvedli z tábora.

Význam

Díky inteligenci Pána Kṛṣṇy a Arjuny byl pokořený Aśvatthāmā zároveň zabit i ušetřen.

1.7.57

Verš

vapanaṁ draviṇādānaṁ
sthānān niryāpaṇaṁ tathā
eṣa hi brahma-bandhūnāṁ
vadho nānyo ’sti daihikaḥ

Synonyma

vapanam — useknutí vlasů na hlavě; draviṇa — majetek; adānam — ztrácející; sthānāt — z místa pobytu; niryāpaṇam — odjíždějící; tathā — také; eṣaḥ — to vše; hi — jistě; brahma-bandhūnām — příbuzných brāhmaṇů; vadhaḥ — zabití; na — ne; anyaḥ — jiným způsobem; asti — je; daihikaḥ — ohledně těla.

Překlad

Useknutí vlasů na hlavě, zabavení majetku a vyhnání z místa pobytu jsou předepsané tresty pro příbuzného brāhmaṇy. Žádný příkaz neudává zabití těla.

1.7.58

Verš

putra-śokāturāḥ sarve
pāṇḍavāḥ saha kṛṣṇayā
svānāṁ mṛtānāṁ yat kṛtyaṁ
cakrur nirharaṇādikam

Synonyma

putra — syn; śoka — bolestná ztráta; āturāḥ — zaplaveni; sarve — všichni; pāṇḍavāḥ — synové Pāṇḍua; saha — spolu s; kṛṣṇayā — s Draupadī; svānām — příbuzných; mṛtānām — zemřelých; yat — co; kṛtyam — má se udělat; cakruḥ — vykonali; nirharaṇa-ādikam — vzít na sebe.

Překlad

Poté vykonali Pāṇḍuovi synové a Draupadī, zaplaveni smutkem, náležité obřady pro mrtvá těla svých příbuzných.

Význam

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k sedmé kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Syn Droṇy potrestán”.

KAPITOLA OSMÁ

Modlitby královny Kuntī a zachránění Parīkṣita

1.8.1

Verš

sūta uvāca
atha te samparetānāṁ
svānām udakam icchatām
dātuṁ sakṛṣṇā gaṅgāyāṁ
puraskṛtya yayuḥ striyaḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta řekl; atha — takto; te — Pāṇḍuovci; samparetānām — mrtvých; svānām — příbuzných; udakam — voda; icchatām — přející si mít; dātum — donést; sa-kṛṣṇāḥ — spolu s Draupadī; gaṅgāyām — ke Ganze; puraskṛtya — vpředu; yayuḥ — šly; striyaḥ — ženy.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Poté se Pāṇḍuovci rozhodli přinést vodu zemřelým příbuzným, kteří si ji přáli, a spolu s Draupadī se vydali ke Ganze. Ženy šly vpředu.

Význam

V hinduistické společnosti je dodnes zvykem, že když někdo v rodině zemře, vypraví se zbylí členové ke Ganze nebo jiné posvátné řece, aby se vykoupali. Každý z nich za odešlou duši vylije pohár vody z Gangy a kráčí v průvodu, který vedou ženy. Dodržovali to i Pāṇḍuovci před více než pěti tisíci lety. Ke členům rodiny patřil i Pán Kṛṣṇa, který byl bratrancem Pāṇḍuovců.

1.8.2

Verš

te ninīyodakaṁ sarve
vilapya ca bhṛśaṁ punaḥ
āplutā hari-pādābja-
rajaḥ-pūta-sarij-jale

Synonyma

te — všichni; ninīya — obětovali; udakam — vodu; sarve — každý z nich; vilapya — s nářkem; ca — a; bhṛśam — dostatečně; punaḥ — znovu; āplutāḥ — vykoupali se; hari-pādābja — lotosové nohy Pána; rajaḥ — prach; pūta — očištěný; sarit — Gangy; jale — ve vodě.

Překlad

Když jim s nářkem obětovali dostatek vody z Gangy, vykoupali se v této řece, jejíž voda je posvátná, jelikož přináší prach z lotosových nohou Pána.

1.8.3

Verš

tatrāsīnaṁ kuru-patiṁ
dhṛtarāṣṭraṁ sahānujam
gāndhārīṁ putra-śokārtāṁ
pṛthāṁ kṛṣṇāṁ ca mādhavaḥ

Synonyma

tatra — tam; āsīnam — sedící; kuru-patim — král Kuruovců; dhṛtarāṣṭram — Dhṛtarāṣṭra; saha-anujam — se svými mladšími bratry; gāndhārīm — Gāndhārī; putra — syn; śoka-artām — zasaženi bolestnou ztrátou; pṛthām — Kuntī; kṛṣṇām — Draupadī; ca — také; mādhavaḥ — Pán Śrī Kṛṣṇa.

Překlad

Seděl tam král Kuruů Mahārāja Yudhiṣṭhira se svými mladšími bratry, Dhṛtarāṣṭra, Gāndhārī, Kuntī a Draupadī, a všichni byli plní smutku. Pán Kṛṣṇa tam byl též.

Význam

V bitvě na Kurukṣteře mezi sebou válčili členové jedné rodiny a všichni postižení — Mahārāja Yudhiṣṭhira a jeho bratři, Kuntī, Draupadī, Subhadrā, Dhṛtarāṣṭra, Gāndhārī a její snachy atd. — tedy patřili také k jedné rodině. Všechna těla zemřelých byla tak či onak vzájemně spojena v příbuzenském svazku a celá rodina naříkala společně. Pán Kṛṣṇa byl jedním z nich — byl bratrancem Pāṇḍuovců, synovcem Kuntī, bratrem Subhadry atd. Pán proto se všemi cítil stejnou účast a začal je vhodným způsobem uklidňovat.

1.8.4

Verš

sāntvayām āsa munibhir
hata-bandhūñ śucārpitān
bhūteṣu kālasya gatiṁ
darśayan na pratikriyām

Synonyma

sāntvayām āsa — uklidňoval; munibhiḥ — s mudrci, kteří tam byli přítomní; hata-bandhūn — ti, kteří ztratili své přátele a příbuzné; śucārpitān — všichni zasažení a dojatí; bhūteṣu — živým bytostem; kālasya — svrchovaného zákona Všemocného; gatim — reakce; darśayan — ukázané; na — žádné; pratikriyām — léčebné prostředky.

Překlad

Pán Śrī Kṛṣṇa a mudrci začali uklidňovat všechny truchlící a otřesené připomínáním neúprosných zákonů Všemocného a jejich reakcí na živé bytosti.

Význam

Žádná živá bytost nemůže změnit neúprosné zákony přírody, které řídí Nejvyšší Osobnost Božství. Živé bytosti jsou věčně v područí všemocného Pána. Pán dává všechny zákony a nařízení, a tyto zákony se obecně nazývají dharma neboli náboženství. Nikdo nemůže stvořit nějaká náboženská pravidla. Pravé náboženství znamená podřídit se příkazům Pána. Pánovy příkazy jsou jasně vyřčené v Bhagavad-gītě. Každý má následovat pouze Jeho a Jeho příkazy, a pak bude šťastný, hmotně i duchovně. Dokud jsme v hmotném světě, je naší povinností plnit příkazy Pána, a jsme-li milostí Pána ze spárů hmotného světa osvobozeni, pak můžeme také vykonávat transcendentální láskyplnou službu pro Pána. Ve hmotném stádiu nám chybí duchovní vize, a nevidíme proto ani sebe, ani Pána. Jakmile jsme však osvobozeni od hmotného cítění a dostaneme se do své původní duchovní podoby, vidíme sebe i Pána tváří v tvář. Mukti znamená opustit hmotné pojetí života a znovu se dostat do svého původního postavení. Lidský život je zvláště určen k tomu, abychom se kvalifikovali pro duchovní svobodu. Naneštěstí pod vlivem iluzorní hmotné energie přijímáme tento záblesk života, který trvá jen několik let, za svoji stálou existenci, a jsme omámeni iluzí, že vlastníme tzv. vlast, domov, půdu, děti, ženu, společnost, majetek atd., což jsou všechno falešné výtvory māyi (iluze). A podle příkazů māyi mezi sebou bojujeme, abychom toto své nepravé vlastnictví bránili. Rozvíjením duchovního poznání můžeme realizovat, že se všemi těmito hmotnými věcmi nemáme nic společného. Pak budeme okamžitě od hmotné připoutanosti osvobozeni. Tyto obavy hmotného bytí se ihned rozptýlí ve společnosti oddaných Pána, kteří mohou do hloubi zmateného srdce přinést transcendentální zvuk, a tak nás prakticky osvobodit ode všeho nářku a iluze. To je podstata utěšujících prostředků a pomoci těm, kteří jsou zasaženi reakcemi neúprosných hmotných zákonů, projevených v podobě zrození, smrti, stáří a nemoci, což jsou neřešitelné problémy hmotného bytí. Členové kuruovské rodiny takto postiženi válkou naříkali nad smrtí a Pán je uklidňoval na základě poznání.

1.8.5

Verš

sādhayitvājāta-śatroḥ
svaṁ rājyaṁ kitavair hṛtam
ghātayitvāsato rājñaḥ
kaca-sparśa-kṣatāyuṣaḥ

Synonyma

sādhayitvā — po vykonání; ajāta-śatroḥ — toho, kdo nemá nepřítele; svam rājyam — vlastní království; kitavaiḥ — vychytralým (Duryodhanou a spol.); hṛtam — zmocnil se; ghātayitvā — zabitý; asataḥ — nečestný; rājñaḥ — královnin; kaca — chomáč vlasů; sparśa — hrubé zacházení; kṣata — snížil se; āyuṣaḥ — délka života.

Překlad

Vychytralý Duryodhana se se svou společností lstivě zmocnil království Yudhiṣṭhira, který neměl nepřátel. Milostí Pána bylo vše napraveno a nečestní králové, kteří se spojili s Duryodhanou, byli zabiti. Zahynuli i jiní, když se chovali hrubě k vlasům královny Draupadī.

Význam

Ve slavných dobách před začátkem věku Kali dostávali brāhmaṇové, krávy, ženy, děti a starci patřičnou ochranu.

1. Ochraňováním brāhmaṇů se zachovává instituce vareṇ a āśramů, nejvědečtější kultura, pomocí které lze dosáhnout duchovního života.

2. Ochrana krav zaručuje nejzázračnější druh potravy — mléko, které udržuje v činnosti jemnější mozkové tkáně potřebné k chápání vyšších cílů života.

3. Ochrana žen zachovává počestnost společnosti, která může stvořit dobrou generaci, přinášející mír, vyrovnanost a pokrok v životě.

4. Ochrana dětí dává lidské životní podobě tu nejlepší možnost — připravit se na cestu k osvobození z hmotného otroctví. Tato ochrana dětí začíná už dnem početí prostřednictvím očistného procesu garbhādhāna-saṁskāra, což je počátek čistého života.

5. Staří lidé, kterým se dostává patřičné ochrany, mají možnost připravit se na lepší život po smrti.

Celý tento systém se zakládá na principech vedoucích k opravdové lidskosti, která je opakem civilizace naleštěných psů a koček. Zabít některou z výše uvedených nevinných bytostí je zcela zakázáno, neboť už jen urazit je znamená zkracovat si život. Ve věku Kali je tato ochrana velmi nedostatečná, a proto se délka života současné generace zkracuje. V Bhagavad-gītě je řečeno, že když není žena náležitě ochraňována a přestane být počestná, přinese to nechtěné děti, zvané varṇa-saṅkara. Urazit počestnou ženu znamená zkrátit délku svého života. Duḥśāsana, bratr Duryodhany, urazil Draupadī, což byla ideální počestná žena, a proto stihla tyto ničemy předčasná smrt. Takové jsou přísné zákony Pána, o kterých byla výše zmínka.

1.8.6

Verš

yājayitvāśvamedhais taṁ
tribhir uttama-kalpakaiḥ
tad-yaśaḥ pāvanaṁ dikṣu
śata-manyor ivātanot

Synonyma

yājayitvā — vykonáním; aśvamedhaiḥ — yajña, při níž se obětuje kůň; tam — jeho (krále Yudhiṣṭhira); tribhiḥ — tři; uttama — nejlepší; kalpakaiḥ — zaopatřená vším potřebným a vykonaná schopnými kněžími; tat — ta; yaśaḥ — sláva; pāvanam — ctnostná; dikṣu — do všech směrů; śata-manyoḥ — Indra, který vykonal sto takových obětí; iva — jako; atanot — rozšířila se.

Překlad

Pán Śrī Kṛṣṇa přiměl Mahārāje Yudhiṣṭhira, aby třikrát důkladně vykonal oběť koně (aśvamedha-yajñu), a tak způsobil, že se jeho sláva rozšířila všemi směry, jako sláva Indry, který vykonal sto takových obětí.

Význam

Tento verš je vlastně úvodem k popisu aśvamedha-yajñi Mahārāje Yudhiṣṭhira. Přirovnání Mahārāje Yudhiṣṭhira ke králi nebes je významné. Král nebes svým bohatstvím Mahārāje Yudhiṣṭhira miliónkrát předčí, a přesto nebyla sláva Mahārāje Yudhiṣṭhira o nic menší. Důvodem je to, že Mahārāja Yudhiṣṭhira byl čistý oddaný Pána, a jedině Jeho milostí se dostal na úroveň krále nebes, přestože vykonal pouze tři oběti, zatímco král nebes jich vykonal stovky. To je výsada Pánova oddaného. Pán se chová stejně ke každému, ale oddaný Pána je oslavovaný více, protože je neustále ve styku s největším ze všech. Sluneční paprsky se šíří všemi směry stejně, ale přesto je na některých místech stále tma. To však není způsobené sluncem, ale schopností přijímat světlo. Podobně ti, kteří jsou naprosto oddaní Pánu, dostávají Pánovu plnou milost, jež se šíří stejnou měrou všude.

1.8.7

Verš

āmantrya pāṇḍu-putrāṁś ca
śaineyoddhava-saṁyutaḥ
dvaipāyanādibhir vipraiḥ
pūjitaiḥ pratipūjitaḥ

Synonyma

āmantrya — zvoucí; pāṇḍu-putrān — všechny syny Pāṇḍua; ca — rovněž; śaineya — Sātyakiho; uddhava — Uddhavu; saṁyutaḥ — doprovázený; dvaipāyana-ādibhiḥ — mudrci jako je Vedavyāsa; vipraiḥ — brāhmaṇy; pūjitaiḥ — uctívaný; pratipūjitaḥ — Pán též stejnou měrou opětoval.

Překlad

Poté se Pán Śrī Kṛṣṇa připravil k odjezdu. Uctíván brāhmaṇy vedenými Śrīlou Vyāsadevem pozdravy opětoval a pozval k Sobě syny Pāndua.

Význam

Pán Śrī Kṛṣṇa byl zjevně kṣatriyou a neměl být brāhmaṇy uctíván. Ale všichni přítomní brāhmaṇové v čele se Śrīlou Vyāsadevem věděli, že je Osobností Božství, a proto Ho uctívali. Pán opětoval pozdravy z toho důvodu, aby zachoval společenské pravidlo, že kṣatriya je povinen se řídit pokyny brāhmaṇů. Pánu Śrī Kṛṣṇovi byla ze všech zodpovědných míst vždy vzdávána úcta, jaká Svrchovanému Pánu náleží, ale Pán přesto nikdy nenarušil obvyklé vztahy mezi čtyřmi společenskými třídami. Pán záměrně dodržoval všechny tyto společenské zvyky, aby Ho v budoucnu mohli ostatní následovat.

1.8.8

Verš

gantuṁ kṛtamatir brahman
dvārakāṁ ratham āsthitaḥ
upalebhe ’bhidhāvantīm
uttarāṁ bhaya-vihvalām

Synonyma

gantum — právě zamýšlející vyrazit; kṛtamatiḥ — rozhodnutý; brahman — ó brāhmaṇo; dvārakām — do Dvāraky; ratham — na voze; āsthitaḥ — usazený; upalebhe — viděl; abhidhāvantīm — spěšně přicházející; uttarām — Uttarā; bhaya-vihvalām — mající strach.

Překlad

Jakmile se usadil na voze, aby vyrazil do Dvāraky, uviděl Uttaru, která k Němu se strachem pospíchala.

Význam

Všichni členové pāṇḍuovské rodiny záviseli zcela na ochraně Pána, a Pán je proto všechny za každé situace chránil. Pán chrání každého, ale o toho, kdo na Něm zcela závisí, Pán obzvláště pečuje. Otec dává také větší pozor na malého syna, který výlučně závisí na otci.

1.8.9

Verš

uttarovāca
pāhi pāhi mahā-yogin
deva-deva jagat-pate
nānyaṁ tvad abhayaṁ paśye
yatra mṛtyuḥ parasparam

Synonyma

uttarā uvāca — Uttarā řekla; pāhi pāhi — zachraň, zachraň; mahā-yogin — největší mystiku; deva-deva — uctívaný uctívanými; jagat-pate — ó Pane vesmíru; na — ne; anyam — nikdo jiný; tvat — nežli Ty; abhayam — nebojácný; paśye — vidím; yatra — tam, kde je; mṛtyuḥ — smrt; parasparam — ve světě duality.

Překlad

Uttarā řekla: Ó Pane pánů, Pane vesmíru! Jsi největší ze všech mystiků. Prosím, ochraň mě, protože nikdo jiný v tomto světě duality mě nemůže spasit ze spárů smrti.

Význam

Tento hmotný svět je oproti jednotě v absolutní oblasti světem duality. Svět duality je složený z hmoty a ducha, kdežto absolutní svět je zcela duchovní, bez náznaku hmotných vlastností. V duálním světě se každý falešně pokouší být pánem světa, kdežto v absolutním světě je Pán absolutním Pánem a všichni ostatní jsou Jeho absolutními služebníky. Ve světě duality každý závidí všem ostatním, a smrt je díky duální existenci hmoty a ducha nevyhnutelná. Pán jediný může poskytnout útočiště před strachem pro odevzdanou duši. Nikdo se nemůže v hmotném světě zachránit před krutou smrtí, aniž by se odevzdal u lotosových nohou Pána.

1.8.10

Verš

abhidravati mām īśa
śaras taptāyaso vibho
kāmaṁ dahatu māṁ nātha
mā me garbho nipātyatām

Synonyma

abhidravati — přilétá k; mām — mně; īśa — ó Pane; śaraḥ — šíp; tapta — žhavý; ayasaḥ — železný; vibho — ó veliký; kāmam — touha; dahatu — nechť spálí; mām — mě; nātha — ó ochránče; mā — ne; me — mé; garbhaḥ — embryo; nipātyatām — je potracené.

Překlad

Ó můj Pane, jsi všemocný. Ohromnou rychlostí se ke mně přibližuje žhnoucí železný šíp. Můj Pane, mě samotnou ať spálí, jestli si to přeješ, ale ať prosím nespálí a nepotratí mé embryo. Prokaž mi prosím tuto laskavost, můj Pane.

Význam

Toto se odehrálo po smrti Abhimanyua, manžela Uttary. Uttarā, vdova po Abhimanyuovi, mohla následovat svého manžela, ale jelikož byla těhotná a Mahārāja Parīkṣit, velký oddaný Pána, byl v jejím lůně, byla zodpovědná za jeho ochranu. Matka dítěte má velikou zodpovědnost, aby poskytla dítěti veškerou ochranu, a Uttarā se proto neostýchala jít přímo za Pánem Kṛṣṇou. Uttarā byla dcerou velikého krále, manželkou velikého hrdiny a žákyní velikého oddaného, a později se také stala matkou dobrého krále. Dostalo se jí štěstí po všech stránkách.

1.8.11

Verš

sūta uvāca
upadhārya vacas tasyā
bhagavān bhakta-vatsalaḥ
apāṇḍavam idaṁ kartuṁ
drauṇer astram abudhyata

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; upadhārya — poté, co ji trpělivě vyslechl; vacaḥ — slova; tasyāḥ — její; bhagavān — Osobnost Božství; bhakta-vatsalaḥ — ten, který je velmi příznivě nakloněný Svým oddaným; apāṇḍavam — bez potomků Pāṇḍuovců; idam — toto; kartum — učinit; drauneḥ — syna Droṇācāryi; astram — zbraň; abudhyata — pochopil.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Pán Śrī Kṛṣṇa, který je vždy velmi nakloněný Svým oddaným, trpělivě vyslechl její slova a ihned pochopil, že Aśvatthāmā, syn Droṇācāryi, vypustil brahmāstru, aby tak zabil posledního potomka v pāṇḍuovské rodině.

Význam

Pán je ve všech ohledech nestranný, ale přesto tíhne ke Svým oddaným, neboť je to nezbytné pro blaho všech. Rodina Pāṇḍuovců byla rodinou oddaných, a Pán proto chtěl, aby vládla světu. To byl důvod, proč skončil vládu Duryodhanových společníků a ustanovil vládu Mahārāje Yudhiṣṭhira. Proto chtěl také ochránit Mahārāje Parīkṣita, který byl v lůně své matky. Nelíbilo se mu, že by svět měl být bez Pāṇḍuovců, bez ideální rodiny oddaných.

1.8.12

Verš

tarhy evātha muni-śreṣṭha
pāṇḍavāḥ pañca sāyakān
ātmano ’bhimukhān dīptān
ālakṣyāstrāṇy upādaduḥ

Synonyma

tarhi — poté; eva — také; atha — proto; muni-śreṣṭha — ó přední mezi mudrci; pāṇḍavāḥ — všichni synové Pāṇḍua; pañca — pět; sāyakān — zbraně; ātmanaḥ — vlastní já; abhimukhān — k; dīptān — zářící; ālakṣya — když viděli; astrāṇi — zbraně; upādaduḥ — pozvedli.

Překlad

Ó přední mezi mudrci (Śaunako), jakmile Pāṇḍuovci viděli blížící se záři brahmāstry, všichni pozvedli své zbraně.

Význam

Brahmāstry jsou jemnější nežli jaderné zbraně. Aśvatthāmā vystřelil brahmāstru s jasným záměrem — zabít Pāṇḍuovce, to znamená pět bratrů vedených Mahārājem Yudhiṣṭhirem a jejich jediného vnuka, který ležel v lůně Uttary. Z toho plyne, že brahmāstra, jež je účinnější a jemnější zbraň nežli jsou atomové bomby, nebyla také tak slepá jako tyto zbraně. Když vybuchne atomová bomba, nerozlišuje, koho má zasáhnout jako svůj cíl, a ničí i nevinné, neboť ji nelze ovládat. Brahmāstra však taková není. Sleduje svůj určený cíl a nevinným neškodí.

1.8.13

Verš

vyasanaṁ vīkṣya tat teṣām
ananya-viṣayātmanām
sudarśanena svāstreṇa
svānāṁ rakṣāṁ vyadhād vibhuḥ

Synonyma

vyasanam — velké nebezpečí; vīkṣya — když viděl; tat — to; teṣām — jejich; ananya — žádný jiný; viṣaya — prostředek; ātmanām — k tomu tíhnoucí; sudarśanena — diskem Śrī Kṛṣṇy; sva-astreṇa — zbraní; svānām — Jeho oddaných; rakṣām — ochrana; vyadhāt — udělal; vibhuḥ — Všemocný.

Překlad

Všemocný Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, viděl nebezpečí, které hrozí Jeho čistým oddaným, zcela odevzdaným duším a okamžitě pozdvihl Svůj disk Sudarśana, aby je chránil.

Význam

Brahmāstra, nejzazší zbraň, kterou vystřelil Aśvatthāmā, byla něco jako jaderná zbraň, ale vydávala větší teplo a zář. Tato brahmāstra je produktem jemnohmotné vědy, neboť se vystřeluje působením jemného zvuku v podobě mantry zaznamenané ve Vedách. Další předností této zbraně je, že není slepá jako jaderná zbraň, neboť ji lze zaměřit výhradně na vybraný cíl. Aśvatthāmā vystřelil tuto zbraň, aby zničil všechny mužské příslušníky Pāṇḍuovy rodiny; v určitém smyslu tedy byla brahmāstra nebezpečnější nežli atomová bomba, protože pronikala i do těch nejzabezpečenějších míst a nikdy neminula cíl. Pán Śrī Kṛṣṇa to všechno věděl a ihned se chopil Své osobní zbraně, aby ochránil Své oddané, kteří neznali nikoho jiného než Kṛṣṇu. Pán jasně slibuje v Bhagavad-gītě, že Jeho oddaní nebudou nikdy přemoženi. A chová se úměrně ke kvalitě neboli stupni oddané služby, kterou Mu oddaní prokazují. Významné je zde slovo ananya-viṣayātmanām. Přestože byli Pāṇḍuovci sami všichni velkými bojovníky, stoprocentně záviseli na ochraně Pána. Pán však nebere ohledy ani na ty největší válečníky a porazí je v jediném okamžiku. Když Pán viděl, že Pāṇḍuovci nemají čas odrazit Aśvatthāmovu brahmāstru, pozdvihl Svoji zbraň i s rizikem, že poruší vlastní slib. Bitva na Kurukṣetře byla již téměř u konce, ale přesto ještě podle Svého slibu neměl pozvedat zbraň. Nebezpečí však bylo závažnější nežli slib. Kṛṣṇa je známější jako bhakta-vatsala (ten, který má rád Své oddané), a byl raději dále bhakta-vatsalou než světským moralistou, který nikdy neporuší svůj slavnostní slib.

1.8.14

Verš

antaḥsthaḥ sarva-bhūtānām
ātmā yogeśvaro hariḥ
sva-māyayāvṛṇod garbhaṁ
vairāṭyāḥ kuru-tantave

Synonyma

antaḥsthaḥ — jsa uvnitř; sarva — všech; bhūtānām — živých bytostí; ātmā — duše; yoga-īśvaraḥ — Pán všeho mysticismu; hariḥ — Nejvyšší Pán; sva-māyayā — osobní energií; āvṛṇot — zakryl; garbham — embryo; vairāṭyāḥ — Uttary; kuru-tantave — pro rod Mahārāje Kurua.

Překlad

Pán svrchované mystiky, Śrī Kṛṣṇa, sídlí v srdci každého jako Paramātmā. Proto aby ochránil jediného potomka kuruovské dynastie, zakryl embryo Uttary Svojí osobní energií.

Význam

Pán svrchované mystiky může být ve Svém rysu jako Paramātmā ve Své úplné části v srdci všech a dokonce i ve všech atomech. Proto zevnitř těla Uttary zakryl embryo Mahārāje Parīkṣita, aby tak zachránil rod Mahārāje Kurua, jehož potomkem byl i král Pāṇḍu. Jak synové Dhṛtarāṣṭry, tak synové Pāṇḍua náleželi k téže dynastii Mahārāje Kurua a proto se oběma říkalo Kuruovci. Jakmile však došlo mezi těmito dvěma rodinami k roztržce, synům Dhṛtarāṣṭry se začalo říkat Kuruovci a synům Pāṇḍua Pāṇḍuovci. Jelikož všichni Dhṛtarāṣṭrovi synové i vnuci padli v bitvě na Kurukṣetře, poslední syn celé dynastie je zde označen jako syn Kuruů.

1.8.15

Verš

yadyapy astraṁ brahma-śiras
tv amoghaṁ cāpratikriyam
vaiṣṇavaṁ teja āsādya
samaśāmyad bhṛgūdvaha

Synonyma

yadyapi — ačkoliv; astram — zbraň; brahma-śiraḥ — svrchovaná; tu — avšak; amogham — bez kontroly; ca — a; apratikriyam — bez možnosti zneškodnění; vaiṣṇavam — ve spojení s Viṣṇuem; tejaḥ — síla; āsādya — postavená proti; samaśāmyat — byla neutralizována; bhṛgu-udvaha — ó slávo rodiny Bhṛgua.

Překlad

Ó Śaunako, ačkoliv nejzazší zbraň brahmāstra, kterou vystřelil Aśvatthāmā, byla nezastavitelná a nebylo možné se jí ubránit, byla zneškodněná a zneutralizovaná, jakmile se střetla se silou Viṣṇua (Pána Kṛṣṇy).

Význam

V Bhagavad-gītě je řečeno, že brahmajyoti, světelná transcendentální zář, spočívá na Pánu Śrī Kṛṣṇovi. To znamená, že zář brahma-tejas není nic jiného než paprsky Pána, jako sluneční paprsky jsou paprsky slunečního disku. Tudíž tato Brahma-zbraň, před kterou nebylo hmotné obrany, také nemohla přemoci svrchovanou sílu Pána. Pán Śrī Kṛṣṇa neutralizoval a zneškodnil zbraň zvanou brahmāstra, kterou vystřelil Aśvatthāmā, Svojí vlastní energií; to znamená, že nečekal na pomoc nikoho jiného. Pán je absolutní.

1.8.16

Verš

mā maṁsthā hy etad āścaryaṁ
sarvāścaryamaye ’cyute
ya idaṁ māyayā devyā
sṛjaty avati hanty ajaḥ

Synonyma

mā — ne; maṁsthāḥ — myslete; hi — jistě; etat — to vše; āścaryam — podivuhodné; sarva — všechno; āścarya-maye — v nanejvýš tajemném; acyute — neomylný; yaḥ — ten, kdo; idam — toto (stvoření); māyayā — Svojí energií; devyā — transcendentální; sṛjati — tvoří; avati — udržuje; hanti — ničí; ajaḥ — nezrozený.

Překlad

Ó brāhmaṇové, nemyslete si, že toto bylo mezi jinými činnostmi tajemného a neomylného Pána, Osobnosti Božství, něčím obzvlášť podivuhodným. Ačkoliv Sám je nezrozený, Svojí transcendentální energií udržuje a ničí všechny hmotné předměty.

Význam

Činnosti Pána jsou pro nepatrný mozek živých bytostí vždy nepředstavitelné. Pro Svrchovaného Pána není nic nemožné, ale pro nás jsou všechny Jeho činy záhadou, a tak je vždy za hranicemi našeho vnímání a chápání. Pán je všemocná, všedokonalá Osobnost Božství. Jeho dokonalost je stoprocentní, zatímco jiní, jako Nārāyaṇa, Brahmā, Śiva, polobozi a všechny další živé bytosti, mají jen různá procentuálně menší množství této dokonalosti. Nikdo Mu není rovný a ani není větší než On. Pán nemá soupeře.

1.8.17

Verš

brahma-tejo-vinirmuktair
ātmajaiḥ saha kṛṣṇayā
prayāṇābhimukhaṁ kṛṣṇam
idam āha pṛthā satī

Synonyma

brahma-tejaḥ — radiace brahmāstry; vinirmuktaiḥ — zachráněný před; ātma-jaiḥ — s jejími syny; saha — s; kṛṣṇayā — Draupadī; prayāṇa — vyrážející; abhimukham — ke; kṛṣṇam — k Pánu Kṛṣṇovi; idam — toto; āha — řekla; pṛthā — Kuntī; satī — ctnostná, oddaná Pánu.

Překlad

Takto byla Kuntī, ctnostná oddaná Pána, zachráněna před radiací brahmāstry, a s ní i jejích pět synů a Draupadī. Oslovili Pána Kṛṣṇu, který se chystal na cestu k domovu.

Význam

Kuntī je zde označena jako satī, ctnostná, na základě její čisté oddanosti Pánu Śrī Kṛṣṇovi. V následujících modlitbách k Pánu Kṛṣṇovi nyní vyjeví svoji mysl. Ctnostný oddaný Pána se nikdy neobrací na druhé — na žádné jiné živé bytosti nebo polobohy — ani když potřebuje pomoc v nebezpečí. Takový byl charakter celé pāṇḍuovské rodiny. Neznali nic jiného než Kṛṣṇu, a Pán byl proto vždy připraven jim za všech okolností a ve všech ohledech pomoci. To je transcendentální povaha Pána. Pán oplácí závislost oddaného. Neměli bychom tedy hledat pomoc u nedokonalých živých bytostí nebo polobohů. Veškerou pomoc bychom vždy měli hledat jen u Pána Kṛṣṇy, který může Své oddané za každých okolností zachránit. Takový věrný oddaný nikdy nežádá Pána o pomoc, ale Pán mu jí ze Své vlastní vůle Sám dává.

1.8.18

Verš

kunty uvāca
namasye puruṣaṁ tvādyam
īśvaraṁ prakṛteḥ param
alakṣyaṁ sarva-bhūtānām
antar bahir avasthitam

Synonyma

kuntī uvāca — Śrīmatī Kuntī řekla; namasye — klaním se; puruṣam — Nejvyšší Osoba; tvā — Ty; ādyam — původní; īśvaram — vládce; prakṛteḥ — hmotného vesmíru; param — nad; alakṣyam — neviditelný; sarva — vše; bhūtānām — živých bytostí; antaḥ — uvnitř; bahiḥ — vně; avasthitam — jsoucí.

Překlad

Śrīmatī Kuntī řekla: Ó Kṛṣṇo, vzdávám Ti své poklony, protože jsi původní osobnost a neovlivňují Tě kvality hmotného světa. Existuješ uvnitř i vně všeho, ale přesto jsi pro všechny neviditelný.

Význam

Śrīmatī Kuntī si byla zcela vědoma toho, že Kṛṣṇa je původní Osobnost Božství, přestože hrál roli jejího synovce. Tak osvícená žena by se nedopustila takové chyby, aby skládala poklony svému synovci. Proto Ho oslovila jako původního puruṣu mimo hmotný vesmír. Přestože všechny živé bytosti jsou také transcendentální, nejsou původní ani neomylné. Živé bytosti mohou snadno padnout do spárů hmotné přírody, ale to se nikdy nestane Pánovi. Vedy Ho proto popisují jako vůdčí ze všech živých bytostí (nityo nityānāṁ cetanaś cetanānām). Další oslovení je īśvara, vládce. Živé bytosti nebo polobozi jako Candra a Sūrya jsou také do určité míry īśvara, ale nikdo z nich není svrchovaný īśvara, konečný vládce. Pán je parameśvara, je Nadduše. Je uvnitř i vně. I když Ho Śrīmatī Kuntī měla před sebou jako svého synovce, byl zároveň v ní i ve všech ostatních. V Bhagavad-gītě (15.15) Pán praví: “Jsem v srdci každého a díky Mně přichází paměť, poznání, uvědomění atd. Prostřednictvím všech Ved jsem poznatelný, neboť Já jsem sestavitel Ved a učitel Vedānty.” Královna Kuntī potvrzuje, že přestože Pán je uvnitř i vně všech živých bytostí, je stále neviditelný. Řekli bychom, že Pán je pro obyčejného člověka hádankou. Královna Kuntī osobně zažila, že Pán Kṛṣṇa byl přítomný před jejími zraky a zároveň vstoupil do lůna Uttary, aby zachránil její embryo před útokem Aśvatthāmovy brahmāstry. Pro samotnou Kuntī bylo záhadou, zda je Śrī Kṛṣṇa všeprostupující nebo lokalizovaný. Ve skutečnosti je obojí, ale vyhrazuje si právo neukazovat se osobám, které nejsou odevzdané duše. Tento krycí závoj se nazývá Pánova energie māyā a ovládá omezený pohled vzpurných duší. Vysvětluje se následovně.

1.8.19

Verš

māyā-javanikācchannam
ajñādhokṣajam avyayam
na lakṣyase mūḍha-dṛśā
naṭo nāṭyadharo yathā

Synonyma

māyā — klamný; javanikā — závoj; ācchannam — zakrytý s; ajñā — nevědomý; adhokṣajam — za hranicí hmotného pojetí (transcendentální); avyayam — bezúhonný; na — ne; lakṣyase — viděný; mūḍha-dṛśā — pošetilým pozorovatelem; naṭaḥ — umělec; nāṭya-dharaḥ — oblečený jako herec; yathā — jako.

Překlad

Jsi za hranicí omezeného smyslového vnímání a jako takový jsi věčně bezúhonný činitel, zakrytý závojem iluzorní energie. Jsi neviditelný pro bláhové pozorovatele, stejně jako umělec v šatu herce není k poznání.

Význam

V Bhagavad-gītě Pán Śrī Kṛṣṇa prohlašuje, že méně inteligentní lidé Ho mylně pokládají za obyčejného člověka jako jsme my, a tak se Mu vysmívají. Totéž zde potvrzuje královna Kuntī. Méně inteligentní lidé jsou ti, kteří se bouří proti autoritě Pána. Takovým osobám se říká asurové. Asurové nemohou uznat Pánovu autoritu. Když se mezi námi Pán Sám zjevuje jako Rāma, Nṛsiṁha, Varāha nebo ve Své původní podobě jako Kṛṣṇa, vykonává mnoho podivuhodných věcí, které jsou pro člověka nemožné. Jak se dozvíme v desátém zpěvu tohoto velkého písma, Pán Śrī Kṛṣṇa ukazoval Své pro člověka nemožné jednání už v době, kdy ležel Své matce na klíně. Zabil čarodějnici Pūtanu, přestože si potřela ňadro jedem, aby Pána zabila. Pán sál z jejího prsu jako obyčejné dítě, a vysál z ní i její život. Podobně vyzdvihl horu Govardhan, jako když chlapec zdvihne muchomůrku, a několik dní tak nepřetržitě stál, aby chránil obyvatele Vṛndāvanu. To jsou některé z nadlidských činností Pána, které popisují autoritativní védská písma jako Purāṇy, Itihāsy (historické spisy) a Upaniṣady. Předal skvostné pokyny v podobě Bhagavad-gīty. Předvedl úžasné schopnosti jako hrdina, jako hospodář, jako učitel a jako člověk v odříkání. Jako Nejvyšší Osobnost Božství Ho přijímají autoritativní osobnosti, k nimž patří Vyāsa, Devala, Asita, Nārada, Madhva, Śaṅkara, Rāmānuja, Śrī Caitanya Mahāprabhu, Jīva Gosvāmī, Viśvanātha Cakravartī, Bhaktisiddhānta Sarasvatī a všechny ostatní autority této řady. On Sám to prohlásil na mnoha místech autentických písem. Přesto existuje určitá třída lidí s démonskou mentalitou, kteří se stále zdráhají přijmout Pána za Nejvyšší Absolutní Pravdu. Zčásti to způsobuje jejich chabé poznání a zčásti jejich tvrdohlavá zarputilost, která je výsledkem různých přečinů z minulosti a přítomnosti. Tito lidé nebyli schopní uznat Pána Śrī Kṛṣṇu, ani když Ho měli před sebou. Další potíž spočívá v tom, že ti, kteří závisejí velkou měrou na svých nedokonalých smyslech, Ho jako Svrchovaného Pána nemohou realizovat. Takoví lidé jsou jako moderní vědci. Chtějí vše vědět na základě svého experimentálního poznání. Nejvyššího Pána však na základě nedokonalého experimentálního poznání není možné poznat. Zde je popsán jako adhokṣaja — za hranicemi hmotného poznání. Všechny naše smysly jsou nedokonalé. Prohlašujeme, že vidíme vše, ale musíme přiznat, že vidíme jen to, co nám dovolí hmotné podmínky, které není v naší moci změnit. Pán je mimo dosah smyslového vnímání. Královna Kuntī přijímá tento nedostatek podmíněné duše, zvláště třídy žen, které jsou méně inteligentní. Pro méně inteligentní lidi musí existovat takové věci jako chrámy, mešity nebo kostely, aby mohli začít uznávat autoritu Pána a naslouchat o Něm na takových svatých místech od autorit. Pro méně inteligentní lidi je tento začátek duchovního života nezbytný a jen pošetilci zamítají zakládání těchto míst uctívání, která jsou zapotřebí k pozdvihnutí standardu duchovních kvalit mezi lidmi. Poklonit se autoritě Pána v chrámech, mešitách či kostelích, je pro méně inteligentní lidi stejně prospěšné, jako je pro pokročilé oddané prospěšná meditace o Něm aktivní službou.

1.8.20

Verš

tathā paramahaṁsānāṁ
munīnām amalātmanām
bhakti-yoga-vidhānārthaṁ
kathaṁ paśyema hi striyaḥ

Synonyma

tathā — kromě toho; paramahaṁsānām — pokročilých transcendentalistů; munīnām — velkých filozofů či mentálních spekulantů; amala-ātmanām — těch, jejichž mysli jsou schopné rozlišovat mezi duchem a hmotou; bhakti-yoga — věda oddané služby; vidhāna-artham — pro vykonávání; katham — jak; paśyema — lze vidět; hi — jistě; striyaḥ — ženy.

Překlad

Sám sestupuješ, abys rozšiřoval transcendentální vědu oddané služby a zaséval ji do srdcí pokročilých transcendentalistů a mentálních spekulantů, kteří se očistili schopností rozlišovat mezi duchem a hmotou. Jak Tě potom můžeme dokonale znát my ženy?

Význam

Ani ti největší filozofičtí spekulanti nemohou proniknout do oblasti Pána. V Upaniṣadách je řečeno, že Nejvyšší Pravda, Absolutní Osobnost Božství, je mimo dosah myšlenek i toho největšího filozofa. Nelze Ho poznat ani rozsáhlým studiem, ani tím největším mozkem. Pozná Ho jedině ten, kdo obdržel Jeho milost. Ostatní o Něm mohou neustále společně přemýšlet po mnoho let, ale přesto Ho nepoznají. Tuto skutečnost dosvědčuje královna Kuntī, která hraje roli nevinné ženy. Ženy celkově nemají schopnost spekulovat jako filozofové, ale jsou Pánem požehnány, neboť ihned uvěří ve svrchovanost a všemocnost Pána, a proto bez výhrad skládají své poklony. Pán je tak laskavý, že neprojevuje zvláštní přízeň pouze velkým filozofům. Pozná upřímnost záměru. Jedině z tohoto důvodu se při všech náboženských oslavách schází obvykle veliké množství žen. Zdá se, že v každé zemi a v každé církvi se o toto ženy zajímají více než muži. Toto prosté přijetí Pánovy autority je účinnější, než okázalá neupřímná náboženská horlivost.

1.8.21

Verš

kṛṣṇāya vāsudevāya
devakī-nandanāya ca
nanda-gopa-kumārāya
govindāya namo namaḥ

Synonyma

kṛṣṇāya — Nejvyšší Pán; vāsudevāya — synovi Vasudeva; devakī-nandanāya — synovi Devakī; ca — a; nanda-gopa — Nanda a pastevci krav; kumārāya — jejich synovi; govindāya — Osobnosti Božství, Pánu, který oživuje krávy a smysly; namaḥ — uctivé poklony; namaḥ — poklony.

Překlad

Skládám proto své uctivé poklony Pánu, který se stal synem Vasudeva, radostí Devakī, chlapcem Nandy a ostatních pastevců z Vṛndāvanu a oživovatelem krav a smyslů.

Význam

Pán, k Němuž se nelze přiblížit žádným hmotným způsobem, sestupuje ze Své nekonečné a bezpříčinné milosti na Zemi, aby projevil zvláštní přízeň Svým čistým oddaným a aby potlačil vzestup démonských osob. Královna Kuntī uctívá právě inkarnaci neboli sestoupení Pána Kṛṣṇy nade všechny ostatní inkarnace, neboť v této konkrétní inkarnaci je Pán mnohem přístupnější. V inkarnaci Rāmy byl od samého dětství stále jen synem krále, ale v inkarnaci Kṛṣṇy, i když se narodil jako syn krále, opustil ihned po Svém zjevení Svého skutečného otce a matku (krále Vasudeva a královnu Devakī) a přemístil se na klín matky Yaśodāmāyī, aby hrál úlohu obyčejného chlapce-pasáčka v požehnané Vrajabhūmi, která je velice posvěcená Jeho dětskými zábavami. Pán Kṛṣṇa je proto milostivější nežli Pán Rāma. K bratrovi Kuntī Vasudevovi a celé jeho rodině byl také nepochybně velice laskavý. Kdyby se nestal synem Vasudeva a Devakī, nemohla by Ho královna Kuntī prohlašovat za svého synovce a oslovovat Kṛṣṇu s rodičovským citem. Nanda a Yaśodā jsou však ještě blaženější, neboť mohli vychutnávat Pánovy dětské zábavy, které jsou přitažlivé víc než všechny ostatní. Jeho dětským zábavám předvedeným ve Vrajabhūmi, které jsou prototypem Jeho věčných činností na původní Kṛṣṇaloce, planetě popisované v Brahma-saṁhitě jako cintāmaṇi-dhām, se nic nevyrovná. Pán Śrī Kṛṣṇa sestoupil do Vrajabhūmi s celým Svým transcendentálním doprovodem a příslušenstvím. Śrī Caitanya Mahāprabhu proto potvrdil, že nikdo nemá takové štěstí jako obyvatelé Vrajabhūmi, zvláště pasačky krav, které zasvětily vše co měly uspokojení Pána. Díky Jeho zábavám s Nandou a Yaśodou, s pastevci a především s malými pasáčky krav a s kravami Mu přísluší jméno Govinda. Pán Kṛṣṇa jako Govinda je nakloněn hlavně brāhmaṇům a kravám, čímž naznačuje, že blahobyt lidstva závisí hlavně na těchto dvou věcech — na bráhmanské kultuře a na ochraně krav. Jakmile se těchto dvou věcí nedostává, Pán Kṛṣṇa není nikdy spokojen.

1.8.22

Verš

namaḥ paṅkaja-nābhāya
namaḥ paṅkaja-māline
namaḥ paṅkaja-netrāya
namas te paṅkajāṅghraye

Synonyma

namaḥ — nejuctivější poklony; paṅkaja-nābhāya — Pánu, Jenž má ve středu Svého břicha zvláštní prohlubeň připomínající lotosový květ; namaḥ — poklony; paṅkaja-māline — ten, Jehož vždy zdobí girlanda z lotosových květů; namaḥ — poklony; paṅkaja-netrāya — ten, Jehož pohled chladí jako lotosový květ; namaḥ te — uctivé poklony Tobě; paṅkaja-aṅghraye — Tobě, na Jehož chodidlech jsou znaky lotosového květu (a o Němž se proto říká, že má lotosové nohy).

Překlad

Skládám hluboké poklony Tobě, ó Pane, Jehož břicho je poznačeno prohlubní podobnou lotosovému květu, Jenž jsi neustále ozdobený girlandami z lotosových květů, Jehož pohled chladí jako lotos a Jenž máš na chodidlech reliéfy lotosů.

Význam

Zde jsou uvedeny některé ze zvláštních znaků na duchovním těle Osobnosti Božství, jimiž se Jeho tělo liší od těl všech ostatních. Toto jsou zvláštní rysy těla Pána. Pán zdánlivě vypadá jako jeden z nás, ale vždy se liší Svými zvláštními tělesnými rysy. Śrīmatī Kuntī o sobě prohlašuje, že jako žena není způsobilá vidět Pána. To je obecné pravidlo, neboť ženy, śūdrové (třída dělníků) a dvija-bandhuové neboli zkažení potomci tří vyšších tříd nemají dostatek inteligence k tomu, aby chápali transcendentální skutečnosti, které se týkají duchovního jména, slávy, vlastností, podob atd. Nejvyšší Absolutní Pravdy. Tyto osoby, i když nemohou porozumět duchovnímu jednání Pána, Ho mohou vidět jako arcā-vigrahu. Pán sestupuje do hmotného světa jako arcā-vigraha, aby obdařil přízní pokleslé duše — ženy, śūdry a dvija-bandhuy nevyjímaje. Jelikož pokleslé duše nevidí nic než hmotu, Pán milostivě sestupuje do všech nesčetných vesmírů jako Garbhodakaśāyī Viṣṇu, a z lotosovité prohlubně uprostřed Jeho transcendentálního břicha vyrůstá lotosový stonek, na kterém se rodí Brahmā, první živá bytost ve vesmíru. Pán je proto známý jako Paṅkajanābhi. Pán Paṅkajanābhi přijímá podobu arcā-vigraha (Svoji transcendentální podobu), která může být z různých prvků: v mysli, podoba vytvořená ze dřeva, ze země, z kovu, z drahokamu, z barev, podoba nakreslená v písku atd. Všechny tyto podoby Pána jsou vždy ozdobeny girlandami z lotosových květů, a v chrámech, kde jsou uctívány, má vždy vládnout uklidňující atmosféra oddanosti, která přitáhne planoucí pozornost neoddaných stále pohroužených do hmotných hádek. Lidé, kteří meditují, uctívají podobu v mysli. Pán je tedy milostivý i k ženám, śūdrům a dvija-bandhuům; stačí, aby byli ochotní navštívit chrám, kde probíhá uctívání různých podob, které pro ně byly vytvořeny. Lidé, kteří chodí do chrámů, neuctívají modly, jak prohlašují někteří jedinci s chabým poznáním. Všichni velcí ācāryové zakládali takové chrámy pro uctívání na všech místech, aby poskytli přízeň méně inteligentním, a nikdo by neměl předstírat, že už stádium chrámového uctívání překonal, když přitom náleží do kategorie śūdrů a žen nebo ještě nižší. Měli bychom se na Pána začít dívat od Jeho lotosových nohou a postupně zvedat zrak ke stehnům, pasu, hrudi a obličeji. Nikdo by se neměl pokoušet hledět na tvář Pána, dokud ještě není navyklý dívat se na lotosové nohy Pána. Śrīmatī Kuntī byla tetou Pána, a proto se nezačala na Pána dívat od lotosových nohou, jelikož Pán by se mohl stydět. Aby ušetřila Pána nepříjemné situace, začala se na Něho dívat od pasu a svůj pohled postupně zvedala vzhůru k obličeji, a pak zpět dolů k lotosovým nohám. Tak bylo v uzavřeném kruhu vše v pořádku.

1.8.23

Verš

yathā hṛṣīkeśa khalena devakī
kaṁsena ruddhāticiraṁ śucārpitā
vimocitāhaṁ ca sahātmajā vibho
tvayaiva nāthena muhur vipad-gaṇāt

Synonyma

yathā — tak, jak tomu bylo; hṛṣīkeśa — pán smyslů; khalena — závistivým; devakī — Devakī (matka Śrī Kṛṣṇy); kaṁsena — králem Kaṁsou; ruddhā — uvězněná; ati-ciram — na dlouhou dobu; śuca-arpitā — soužená; vimocitā — osvobodil; aham ca — také já; saha-ātma-jā — s mými dětmi; vibho — ó veliký; tvayā eva — Tebou, Pane; nāthena — jako ochránce; muhuḥ — stále; vipat-gaṇāt — před řadou nebezpečí.

Překlad

Ó Hṛṣīkeśo, vládče smyslů a Pane pánů, osvobodil jsi Svoji matku Devakī, kterou dlouho věznil a sužoval závistivý král Kaṁsa, a také mne a mé děti před řadou neustálých nebezpečí.

Význam

Devakī, matka Kṛṣṇy a sestra krále Kaṁsy, byla se svým manželem Vasudevem uvězněna, protože závistivý král se bál, že ho osmý syn Devakī (Kṛṣṇa) zabije. Všechny syny Devakī, kteří se narodili před Kṛṣṇou, král zabil, ale Kṛṣṇa nebezpečí unikl tím, že byl přemístěn do domu Nandy Mahārāje, Svého nevlastního otce. Také Kuntīdevī a její děti byli zachráněni před řadou nebezpečí. Přízeň, kterou prokázal Pán Kṛṣṇa Kuntīdevī, však byla větší, neboť její děti Pán zachránil, na rozdíl od dětí Devakiných. Bylo to proto, že Devakī měla manžela, Vasudeva, naživu, ale Kuntīdevī byla vdovou, a nebylo nikoho kromě Kṛṣṇy, kdo by jí pomohl. Z toho plyne, že Kṛṣṇa udílí větší přízeň těm oddaným, kteří jsou ve větším nebezpečí. Někdy je Sám do takového nebezpečí uvádí, neboť cítí-li se čistý oddaný bezmocný, jeho pouto k Pánu sílí. Čím silnější je pouto k Pánu, tím větší je to pro oddaného úspěch.

1.8.24

Verš

viṣān mahāgneḥ puruṣāda-darśanād
asat-sabhāyā vana-vāsa-kṛcchrataḥ
mṛdhe mṛdhe ’neka-mahārathāstrato
drauṇy-astrataś cāsma hare ’bhirakṣitāḥ

Synonyma

viṣāt — před jedem; mahā-agneḥ — před velkým požárem; puruṣa-ada — lidojedi; darśanāt — bojem; asat — hříšné; sabhāyāḥ — shromáždění; vana-vāsa — ve vyhnanství v lese; kṛcchrataḥ — utrpení; mṛdhe mṛdhe — znovu a znovu v boji; aneka — mnoho; mahā-ratha — velcí generálové; astrataḥ — zbraně; drauṇi — syn Droṇācāryi; astrataḥ — před jeho zbraní; ca — a; āsma — naznačuje minulý čas; hare — ó můj Pane; abhirakṣitāḥ — zcela ochránil.

Překlad

Můj drahý Kṛṣṇo, ochránil jsi nás před jedovatým dortem, před velkým požárem, před kanibaly, před hříšným shromážděním, před strádáním během našeho vyhnanství v lese a před bitvou, kde válčili velcí generálové. A teď jsi nás zachránil před zbraní Aśvatthāmy.

Význam

Zde je celý výčet nebezpečných situací. Devakī přivedl její závistivý bratr do nesnází jednou a jinak se jí nic nestalo, ale Kuntīdevī a její syny čekaly nesnáze jedna za druhou po mnoho let. Duryodhana a jeho strana jim působili potíže ohledně království, a Pán pokaždé syny Kuntī zachránil. Bhīmu chtěli jednou otrávit jedovatým dortem, pak se nastěhovali do domu ze šelaku, který zapálili, a Draupadī chtěli jednou vysvléci donaha před hříšným shromážděním Kuruovců a tak ji urazit. Pán Draupadī zachránil tím, že jí poslal nikdy nekončící pruh látky, a Duryodhanova strana proto její nahotu nespatřila. Když pak byli vyhnáni do lesa, Bhīma musel bojovat s démonským lidojedem Hiḍimbou Rākṣasou, ale Pán ho zachránil. Ani to však nebyl konec. Po všech těchto útrapách nastala velká bitva na Kurukṣetře a Arjuna se musel střetnout s tak velkými generály, jako byli mocní válečníci Droṇa, Bhīṣma a Karṇa. A když už nakonec bylo vše urovnáno, syn Droṇācāryi vystřelil brahmāstru, aby zabil dítě v lůně Uttary. Tehdy Pán zachránil posledního žijícího potomka Kuruovců — Mahārāje Parīkṣita.

1.8.25

Verš

vipadaḥ santu tāḥ śaśvat
tatra tatra jagad-guro
bhavato darśanaṁ yat syād
apunar bhava-darśanam

Synonyma

vipadaḥ — pohromy; santu — nechť jsou; tāḥ — všechny; śaśvat — znovu a znovu; tatra — zde; tatra — a tam; jagat-guro — ó Pane vesmíru; bhavataḥ — s Tebou; darśanam — setkání; yat — to, co; syāt — je; apunaḥ — už nikdy; bhava-darśanam — vidět opakovaná zrození a smrti.

Překlad

Přeji si, aby ke všem těm pohromám docházelo znovu a znovu, abychom Tě mohli znovu a znovu vidět, neboť vidět Tebe znamená už nikdy nespatřit opakované zrození a smrt.

Význam

Lidé, kteří jsou nešťastní, v nouzi, inteligentní nebo zvídaví a kteří vykonali jisté zbožné činy, obvykle uctívají nebo začínají uctívat Pána. Jiní, kteří si libují pouze ve špatnostech, ať už jsou v jakémkoliv postavení, se k Nejvyššímu nemohou přiblížit, neboť jsou oklamáni iluzorní energií. Zbožný člověk v případě pohromy nemá jinou možnost, než hledat útočiště u lotosových nohou Pána. Neustále vzpomínat na lotosové nohy Pána znamená připravovat se na osvobození od zrození a smrti. Proto i když nastanou takzvané pohromy, jsou vítané, protože nám dávají příležitost vzpomínat na Pána, což znamená osvobození.

Ten, kdo přijal útočiště lotosových nohou Pána — což je ta nejlepší loď pro přeplavání oceánu nevědomosti — může dosáhnout osvobození stejně snadno, jako můžeme přeskočit otisk telecího kopýtka. Takové osoby patří do Pánovy říše a nic je nepoutá k místu, kde nebezpečí číhá na každém kroku.

Pán v Bhagavad-gītě potvrzuje, že tento hmotný svět je nebezpečné místo, kde stále dochází k různým pohromám. Méně inteligentní lidé plánují, jak těmto pohromám zabránit, a nevědí, že toto místo je svojí povahou místem neustálých pohrom. Nemají informace o říši Pána, která je plná blaženosti a kde žádné pohromy nehrozí. Povinností duševně zdravého člověka proto je nenechat se rozrušit světskými pohromami, ke kterým bude zcela jistě docházet za všech okolností. Má přijímat veškeré utrpení, které přinášejí nevyhnutelné rány osudu, a má usilovat o pokrok v duchovní realizaci, neboť to je posláním lidského života. Duše je transcendentální vůči všem hmotným pohromám, a takzvané pohromy jsou proto jen zdánlivé. Člověk například může ve snu vidět, jak ho pojídá tygr, a může proto začít křičet. Ve skutečnosti se však o žádného tygra ani žádné utrpení nejedná, jelikož to je pouze sen. A stejně tak lze o všech životních pohromách říci, že jsou to pouhé sny. Má-li někdo to štěstí, že oddanou službou přišel do styku s Pánem, pak je to pro něho skutečný zisk. Každý styk s Pánem prostřednictvím jednoho z devíti druhů oddané služby je vždy krokem kupředu na cestě zpátky k Bohu.

1.8.26

Verš

janmaiśvarya-śruta-śrībhir
edhamāna-madaḥ pumān
naivārhaty abhidhātuṁ vai
tvām akiñcana-gocaram

Synonyma

janma — zrození; aiśvarya — hojnost; śruta — vzdělání; śrībhiḥ — vlastněním krásy; edhamāna — vzrůstající; madaḥ — opojení; pumān — lidská bytost; na — nikdy; eva — kdykoliv; arhati — zasluhuje; abhidhātum — oslovit s upřímností; vai — jistě; tvām — Tebe; akiñcana-gocaram — ten, který je snadno přístupný pro hmotně vyčerpaného člověka.

Překlad

Můj Pane, je snadné se k Tobě přiblížit, ale pouze pro ty, kteří jsou hmotně vyčerpáni. Člověk, který jde po cestě (hmotného) pokroku a snaží se vylepšit své postavení a dosáhnout ctihodného zrození, velkého bohatství, vysokého vzdělání a tělesné krásy, k Tobě nedokáže přistoupit s upřímnými pocity.

Význam

Hmotný pokrok znamená narodit se v aristokratické rodině, mít velký majetek, vzdělání a přitažlivou osobní krásu. Všichni materialisté prahnou po těchto hmotných věcech, a tomu se říká rozvoj hmotné civilizace. Výsledkem je, že ten, kdo všech těchto hmotných věcí dosáhne, začne být nepřirozeně pyšný a omámený ze svého pomíjivého bohatství. Takoví hmotně povýšení lidé pak nejsou schopní pronášet svaté jméno Pána a upřímně Ho oslovovat: “Ó Govindo, ó Kṛṣṇo!” V śāstrách je řečeno, že když hříšník jednou pronese svaté jméno Pána, zbaví se tolika hříchů, kolika se není schopný ani dopustit. Takovou má pronášení svatého jména Pána sílu a ani v nejmenším se nejedná o přehánění. Pánovo svaté jméno skutečně tuto sílu má. Je však rovněž zapotřebí, aby jeho pronášení mělo patřičnou kvalitu, a to závisí na kvalitě cítění. Bezmocný člověk může pronášet svaté jméno Pána procítěně, ale ten, kdo totéž svaté jméno pronáší ve stavu velké hmotné spokojenosti, nemůže být tak upřímný. Hmotně povýšení lidé možná příležitostně pronášejí svaté jméno Pána, ale nejsou schopní to dělat kvalitně. Čtyři zásady hmotného rozvoje, tzn. (1) vysoký původ, (2) slušný majetek, (3) vysoké vzdělání a (4) přitažlivá krása, jsou tedy vlastně překážky v pokroku na cestě duchovního rozvoje. Hmotný obal čisté duše je vnější, stejně jako horečka je vnějším projevem nezdravého těla. Obvyklým postupem je snižovat horečku a ne ji zvyšovat špatným jednáním. Někdy vidíme, že duchovně pokročilý člověk hmotně strádá. To ho ale nikterak neodrazuje. Naopak, hmotná nouze je stejně dobrou známkou jako pokles teploty. Životní zásadou by mělo být, abychom snižovali stupeň hmotného opojení, které nás přivádí do stále větší iluze co se týče cíle života. Osoby posedlé iluzí nemohou vstoupit do Božího království.

1.8.27

Verš

namo ’kiñcana-vittāya
nivṛtta-guṇa-vṛttaye
ātmārāmāya śāntāya
kaivalya-pataye namaḥ

Synonyma

namaḥ — všechny poklony Tobě; akiñcana-vittāya — majetku hmotně zchudlých; nivṛtta — zcela transcendentální vůči působení hmotných kvalit; guṇa — hmotné kvality; vṛttaye — postižení; ātma-ārāmāya — ten, kdo je spokojený Sám v Sobě; śāntāya — nejvlídnější; kaivalya-pataye — pánovi monistů; namaḥ — klaním se.

Překlad

Skládám své poklony Tobě, Jenž jsi majetkem hmotně zchudlých. Nedotýkají se Tě akce a reakce kvalit hmotné přírody. Jsi spokojený Sám v Sobě, a proto jsi nanejvýš vlídný a jsi pánem monistů.

Význam

Živá bytost nemůže žít, aniž něco vlastní. Nemůže si tedy v pravém slova smyslu odříkat. Živá bytost se něčeho zříká jen proto, aby získala něco ještě cennějšího. Student obětuje své dětinské sklony, aby dosáhl lepšího vzdělání. Služebník opouští své staré místo, aby nastoupil na lepší. Stejně tak oddaný se nezříká hmotného světa pro nic za nic, ale pro skutečné duchovní hodnoty. Śrīla Rūpa Gosvāmī, Sanātana Gosvāmī a Śrīla Raghunātha dāsa Gosvāmī a další se vzdali své světské okázalosti a blahobytu ve prospěch služby Pánu. Ze světského hlediska to byli velice význační lidé. Gosvāmī byli ministři vlády v Bengálsku a Śrīla Raghunātha dāsa Gosvāmī byl synem velkého zamindara své doby. Vše však opustili, aby získali něco, co bylo ještě vyšší než jejich předchozí vlastnictví. Oddaní většinou nemají příliš velký hmotný blahobyt, ale mají velice tajný poklad — lotosové nohy Pána. K tomu se váže velice pěkný příběh. Śrīla Sanātana Gosvāmī vlastnil zázračný kámen a nechal ho ležet na hromadě odpadků. Jeden chudý člověk ho zvedl, ale pak začal přemýšlet o tom, proč byl ten drahocenný kámen zrovna mezi odpadky. Požádal proto Sanātanu, aby mu dal to nejcennější co měl, a Śrīla Sanātana Gosvāmī mu dal svaté jméno Pána. Slovo akiñcana označuje toho, kdo nemůže dát nic hmotného. Skutečný oddaný, mahātmā, nikomu nic hmotného nedá, protože všech hmotných věcí již zanechal. Může ale dát to nejvyšší a nejcennější — Osobnost Božství, protože Pán je jediný majetek skutečného oddaného. Zázračný kámen Sanātany Gosvāmīho, vyhozený na smetí, nebyl jeho majetkem; jinak by byl uložen na lepším místě. Tento příklad má přesvědčit začínající oddané o tom, že hmotná přání a duchovní pokrok jdou špatně dohromady. Dokud nejsme schopni vidět všechno jako duchovní, ve vztahu se Svrchovaným Pánem, musíme vždy rozlišovat mezi duchem a hmotou. Duchovní mistr, jakým byl Śrīla Sanātana Gosvāmī, osobně má schopnost vidět ve všem duchovní podstatu, ale dává nám tento příklad proto, neboť nám takový duchovní pohled chybí.

Rozvoj hmotného pohledu nebo hmotné civilizace je velikou překážkou duchovnímu rozvoji. Hmotný rozvoj připoutává živou bytost k hmotnému tělu, což přináší všemožná hmotná strádání. Hmotný rozvoj se nazývá anartha neboli věci, které jsou nechtěné. Je to skutečně tak. V rámci současného hmotného rozvoje kupujeme rtěnky za padesát korun a existuje mnoho nechtěných věcí, které jsou vesměs výplody hmotného pojetí života. Všemi těmito nechtěnými věcmi jsme jen rozptýleni a lidská energie přichází nazmar, aniž bychom dosáhli duchovní realizace, která je prvořadou nutností lidského života. Pokusy letět na Měsíc jsou jen dalším příkladem mrhání energie, protože i když se na Měsíc dostaneme, nevyřeší to životní problémy. Oddaní Pána se nazývají akiñcanové, jelikož nemají prakticky žádné hmotné bohatství. Veškeré hmotné bohatství je výplodem tří kvalit hmotné přírody, který nás dělí od účinků duchovní energie. Proto čím méně těchto hmotných věcí vlastníme, tím větší máme naději na duchovní pokrok.

Nejvyšší Osobnost Božství nemá žádný přímý styk s hmotnými činnostmi. Všechny Jeho činy a skutky, i když jsou projevené v tomto hmotném světě, jsou duchovní a zcela neovlivněné kvalitami hmotné přírody. V Bhagavad-gītě Pán praví, že všechny Jeho činnosti, i Jeho příchod do hmotného světa a odchod z něj, jsou transcendentální, a ten, kdo to dokonale ví, se už nenarodí v hmotném světě a půjde zpátky k Bohu.

Hmotnou nemoc zapříčiňuje touha vládnout hmotné přírodě. Tato touha je plodem vzájemného působení tří kvalit přírody, a ani Pán ani oddaní po takovém falešném požitku netouží. Pán a oddaní se proto nazývají nivṛtta-guṇa-vṛtti. Svrchovaný Pán je dokonalý nivṛtta-guṇa-vṛtti, neboť Jeho nikdy nepřitahují kvality hmotné přírody, zatímco živé bytosti tuto tendenci mají a některé z nich jsou iluzorní přitažlivostí hmotné přírody polapeny.

Jelikož Pán je majetkem oddaných a oddaní jsou na oplátku majetkem Pána, oddaní jsou jistě transcendentální vůči kvalitám hmotné přírody. To je přirozený závěr. Tito ryzí oddaní se liší od těch, jejichž oddanost je smíšena s touhou zmírnit své strádání nebo chudobu, se zvídavostí nebo spekulativními sklony. Ryzí oddaní a Pán jsou spolu vzájemně transcendentálně spojeni. Co se týče ostatních, těm Pán nemá co opětovat, a proto se nazývá ātmārāma neboli spokojený Sám v Sobě. Takto spokojený v Sobě je pánem všech monistů, kteří usilují o splynutí s Jeho bytím. Tito monisté splynou s osobní září Pána zvanou brahmajyoti, ale oddaní vstupují do transcendentálních zábav Pána, které bychom nikdy neměli mylně pokládat za hmotné.

1.8.28

Verš

manye tvāṁ kālam īśānam
anādi-nidhanaṁ vibhum
samaṁ carantaṁ sarvatra
bhūtānāṁ yan mithaḥ kaliḥ

Synonyma

manye — míním; tvām — Ty; kālam — věčný čas; īśānam — Svrchovaný Pán; anādi-nidhanam — bez počátku a konce; vibhum — všepronikající; samam — milostivý ke všem stejně; carantam — rozdávající; sarvatra — všude; bhūtānām — živých bytostí; yat mithaḥ — stykem; kaliḥ — rozbroje.

Překlad

Můj Pane, vím, že jsi věčný čas, nejvyšší, všeprostupující vládce, který nemá počátek ani konec. Svoji milost udílíš všem stejnou měrou; vzájemné spory živých bytostí vznikají jen z jejich společenských styků.

Význam

Kuntīdevī věděla, že Kṛṣṇa nebyl jejím synovcem ani žádným obyčejným rodinným členem ze strany jejího otce. Věděla dokonale, že Kṛṣṇa je původní Pán, který sídlí v srdci každého jako Nadduše neboli Paramātmā. Jiným jménem pro Pánův rys Paramātmā je kāla, věčný čas. Věčný čas je svědkem všech našich činů, dobrých i špatných, a zároveň přináší příslušné reakce. Nemá smysl naříkat, že nevíme proč a zač trpíme. Je možné, že jsme zapomněli na přečin, za který v současnosti trpíme, ale musíme mít vždy na paměti, že Paramātmā je náš stálý společník, který ví o všem v minulosti, současnosti i budoucnosti. A jelikož tento rys Pána Kṛṣṇy zvaný Paramātmā předurčuje všechny akce a reakce, je také nejvyšším vládcem. Bez Jeho svolení se ani stéblo trávy nepohne. Živé bytosti dostávají tolik svobody, kolik si zasluhují, a jestliže této svobody zneužívají, výsledkem je utrpení. Oddaní Pána, kteří nezneužívají svoji svobodu, jsou dobří synové Pána. Ostatní, kteří ji zneužívají, se dostávají řízením věčného času do nesnází. Kāla udílí podmíněným duším štěstí i neštěstí. To vše je předurčené věčným časem. Stejně jako nesnáze přicházejí bez pozvání, tak i štěstí k nám může nečekaně přijít, neboť to vše předurčuje kāla. Pro Pána tedy není nikdo přítel ani nepřítel. Každý trpí nebo užívá výsledky svého vlastního osudu. Osud si živé bytosti samy vytvářejí vzájemným stykem ve společnosti. V tomto světě chce každý vládnout hmotné přírodě, a proto každý si pod dohledem Svrchovaného Pána vytváří svůj vlastní osud. Pán je všepronikající a vidí proto činnosti všech. A jelikož nemá počátek ani konec, je známý také jako kāla, věčný čas.

1.8.29

Verš

na veda kaścid bhagavaṁś cikīrṣitaṁ
tavehamānasya nṛṇāṁ viḍambanam
na yasya kaścid dayito ’sti karhicid
dveṣyaś ca yasmin viṣamā matir nṛṇām

Synonyma

na — ne; veda — zná; kaścit — nikdo; bhagavan — ó Pane; cikīrṣitam — zábavy; tava — Tvé; īhamānasya — jako světští lidé; nṛṇām — obyčejných lidí; viḍambanam — matoucí; na — nikdy; yasya — Jeho; kaścit — nikdo; dayitaḥ — předmětem zvláštního zájmu; asti — je; karhicit — někde; dveṣyaḥ — předmět závisti; ca — a; yasmin — Jemu; viṣamā — zaujatost; matiḥ — představa; nṛṇām — lidí.

Překlad

Ó Pane, nikdo nemůže pochopit Tvé transcendentální zábavy, které vypadají jako lidské a jsou tak matoucí. Nikdo není předmětem Tvé zvláštní přízně ani Tvé závisti; lidé si jen představují, že jsi zaujatý.

Význam

Pán je milostivý ke všem pokleslým duším stejně. K nikomu není nepřátelský. Představa, že Osobnost Božství je lidskou bytostí, je velice matoucí. Jeho zábavy vypadají jako lidské, ale ve skutečnosti jsou transcendentální bez jediného náznaku hmotného znečištění. Nepochybně panuje názor, že Pán nadržuje Svým čistým oddaným, ale ve skutečnosti nenadržuje nikomu, stejně jako slunce. Díky slunečním paprskům někdy i kameny nabydou na ceně, zatímco slepý člověk slunce neuvidí, ani když bude stát v jeho plné záři. Tma a světlo jsou dvě protichůdné koncepce, ale to nikterak neznamená, že slunce je nějak zaujaté v šíření svých paprsků. Sluneční paprsky svítí na všechny, avšak schopnost přijímat je má každý jinou. Pomatení lidé považují oddanou službu za lichocení Pánu, které má přinést Jeho zvláštní milost. Ale čistí oddaní, kteří se zaměstnávají transcendentální láskyplnou službou Pánu, nejsou výměnná obchodní společnost. Obchodník někomu slouží s podmínkou, že sám něco vytěží. Čistý oddaný neslouží Pánu proto, aby dostal něco na oplátku, a tak se mu dostává plné milosti Pána. Lidé, kteří trpí, kteří jsou v nouzi, kteří jsou zvídaví nebo filozoficky založení, s Pánem navazují dočasné styky, aby posloužili svým cílům. Jakmile toho dosáhnou, už spojení s Pánem nepotřebují. Trpící člověk, pokud je alespoň trochu zbožný, se modlí k Pánu za uzdravení, ale jakmile se uzdraví, většinou už nemá žádný zájem spojení s Pánem dále udržovat. Milost Pána je pro něho otevřená, ale on ji odmítá přijmout. To je rozdíl mezi čistým oddaným a smíšeným oddaným. Ti, kteří zcela odmítají službu Pánu, jsou v naprosté temnotě, ti, kteří žádají o přízeň Pána, jen když ji nutně potřebují, zachycují Jeho milost jen zčásti a ti, kteří slouží Pánu na sto procent, přijímají milost Pána plně. Tato nerovnost v příjmu Pánovy milosti se vztahuje k příjemci a není žádným projevem zaujatosti Pána, který je všemilostivý.

Když Pán Svojí všemilostivou energií sestupuje do tohoto hmotného světa, hraje lidskou bytost, a proto se zdá, že nadržuje Svým oddaným, ale skutečnost je jiná. Přestože navenek vypadá jako zaujatý, rozdává Svou milost všem stejně. Všichni, kteří zemřeli v bitvě na Kuruovském bitevním poli za přítomnosti Pána, získali spasení, aniž k tomu měli náležité kvalifikace, neboť smrt v přítomnosti Pána očišťuje odcházející duši od účinků všech hříchů, a umírající člověk se proto přemísťuje někam do transcendentální říše. Jakmile se někdo jakýmkoliv způsobem vystaví slunečním paprskům, je jisté, že ho neminou příznivé účinky tepla ani ultrafialových paprsků. Závěr tedy je, že Pán není nikdy zaujatý. Myslet si o Něm, že je zaujatý, je chyba, která škodí všem.

1.8.30

Verš

janma karma ca viśvātmann
ajasyākartur ātmanaḥ
tiryaṅ-nṝṣiṣu yādaḥsu
tad atyanta-viḍambanam

Synonyma

janma — zrození; karma — činnosti; ca — a; viśva-ātman — ó duše vesmíru; ajasya — nezrozeného; akartuḥ — nečinného; ātmanaḥ — životní energie; tiryak — zvíře; nṛ — lidská bytost; ṛṣiṣu — v mudrcích; yādaḥsu — ve vodě; tat — to; atyanta — opravdu; viḍambanam — matoucí.

Překlad

Ó duše vesmíru, jak rozumět tomu, že pracuješ, přestože jsi nečinný, a že se rodíš, přestože jsi Sám životní silou a jsi nezrozený. Osobně sestupuješ do prostředí zvířat, lidí, mudrců a vodních živočichů. To je skutečně záhadné a matoucí.

Význam

Pánovy transcendentální zábavy jsou nejen matoucí, ale také navenek zdánlivě si odporující. Jinými slovy, pro omezenou myšlenkovou schopnost člověka jsou nepochopitelné. Pán je všeprostupující Nadduše všeho bytí, a přesto se zjevuje jako kanec mezi zvířaty, jako Rāma a Kṛṣṇa mezi lidmi, jako Nārāyaṇa mezi mudrci a jako ryba mezi vodními živočichy. A zároveň se říká, že je nezrozený a že nic Ho nenutí k žádným činnostem. Śruti mantra říká, že Nejvyšší Brahman nemusí dělat nic. Nikdo Mu není roven a nikdo není větší než On. Má nesčetné energie a vše vykonává dokonale prostřednictvím samočinně působícího poznání, síly a činorodosti. Všechna tato fakta jednoznačně dokazují, že všechny činnosti, podoby a skutky Pána jsou pro naši omezenou myšlenkovou schopnost nepochopitelné, a jelikož Pán je nepředstavitelně mocný, je pro Něho možné cokoliv. Nikdo Ho proto nemůže přesně vymezit; každý čin Pána je pro obyčejné lidi matoucí. Nelze Ho pochopit skrze védské poznání, ale snadno Ho pochopí čistí oddaní, kteří jsou s Ním v důvěrném styku. Oddaní proto vědí, že i když se zjevuje mezi zvířaty, není to ani zvíře, ani člověk, ani ṛṣi, ani ryba. Je vždy a za všech okolností Svrchovaným Pánem.

1.8.31

Verš

gopy ādade tvayi kṛtāgasi dāma tāvad
yā te daśāśru-kalilāñjana-sambhramākṣam
vaktraṁ ninīya bhaya-bhāvanayā sthitasya
sā māṁ vimohayati bhīr api yad bibheti

Synonyma

gopī — pastevkyně (Yaśodā); ādade — vzala; tvayi — na Tebe; kṛtāgasi — když jsi zlobil (rozbil hrnec s máslem); dāma — provaz; tāvat — tehdy; yā — to, co; te — Tvé; daśā — situace; aśru-kalila — zaplavené slzami; añjana — líčidlo; sambhrama — neklidné; akṣam — oči; vaktram — tvář; ninīya — dolů; bhaya-bhāvanayā — myšlenkami ze strachu; sthitasya — ze situace; sā — to; mām — mne; vimohayati — mate; bhīḥ api — i zosobněný strach; yat — koho; bibheti — se bojí.

Překlad

Můj drahý Kṛṣṇo, když jsi byl neposlušný, Yaśodā vzala provaz, aby Tě svázala a Tvé neklidné oči se zalily slzami, smývajícími maskaru z Tvých očí. A bál jsi se, přestože Tebe se bojí i zosobněný strach. Tento výjev je pro mne záhadou.

Význam

Zde je další popis matoucích zábav Nejvyššího Pána. Již jsme vysvětlili, že Svrchovaný Pán je Svrchovaný za všech okolností. Zde je konkrétní příklad toho, jak se Svrchovaný Pán celého stvoření stává hračkou v rukou Svého čistého oddaného. Čistý oddaný slouží Pánu pouze z čisté lásky a při vykonávání své oddané služby zapomíná na Jeho skutečné postavení. Nejvyšší Pán přijímá láskyplnou službu Svých oddaných s větším potěšením, když je spontánní a pramení z čistého citu beze známky uctivého zbožňování. Oddaní Pána obvykle uctívají s velkou úctou a respektem, ale Pána obzvlášť těší, když se oddaný z čisté náklonnosti a lásky pokládá za důležitějšího než je Pán. Takové byly zábavy Pána s oddanými v Jeho původním domově na Goloce Vṛndāvaně. Kṛṣṇovi přátelé Ho považovali za jednoho z nich. Nepřikládali Mu žádnou důležitost hodnou úcty. Rodiče Pána (všichni čistí oddaní) Ho považovali jen za malé dítě. A Pán přijímá tresty rodičů s větší radostí, než modlitby védských hymnů. Stejně tak s větší chutí přijímá výtky Svých snoubenek nežli védské hymny. Během Své přítomnosti v tomto hmotném světě, kdy projevoval Své věčné zábavy z transcendentální říše Goloky Vṛndāvany, aby přilákal pozornost lidí, ukázal Pán Kṛṣṇa jedinečný obrázek podřízenosti Svojí matce Yaśodě. Jednou z přirozených dětských her Pána bylo, že rozbíjel nádoby, v nichž měla matka Yaśodā uložené máslo, a rozdával jejich obsah Svým přátelům a všem, kteří se hry zúčastnili, včetně slavných opic z Vṛndāvanu, které takto využívaly Pánovy štědrosti. Matka Yaśodā to viděla a z čisté lásky chtěla své transcendentální dítě naoko potrestat. Vzala provaz a pohrozila Pánu, že Ho sváže, jak se to obvykle dělává. Když Pán viděl provaz v rukách matky Yaśody, sklonil hlavu a rozplakal se jako malé dítě. Slzy Mu tekly po tvářích a smývaly černé líčidlo kolem Jeho nádherných očí. Kuntīdevī se klaní tomuto výjevu, neboť dobře ví o Pánově svrchovaném postavení. Pána se často bojí i zosobněný strach, ale On se přesto bál Své matky, která Ho chtěla obyčejně potrestat. Kuntī si byla vědoma Kṛṣṇova vznešeného postavení, zatímco Yaśodā nikoliv. Postavení Yaśody je proto vznešenější než postavení Kuntī. Matka Yaśodā dostala Pána za své dítě a On jí dal zcela zapomenout na skutečnost, že její dítě je Pán Samotný. S vědomím Pánova vznešeného postavení by se matka Yaśodā stěží odvážila Pána trestat. Pán však zařídil, aby zapomněla, protože chtěl před milující Yaśodou předvést dokonale dětské gesto. Tato výměna lásky mezi matkou a synem proběhla přirozeně, a Kuntī, která na ten výjev vzpomínala, byla zmatená a nemohla jinak než velebit transcendentální synovskou lásku. Nepřímo tak velebí matku Yaśodu za její jedinečnou lásku, kterou ovládla i všemocného Pána jako své milované dítě.

1.8.32

Verš

kecid āhur ajaṁ jātaṁ
puṇya-ślokasya kīrtaye
yadoḥ priyasyānvavāye
malayasyeva candanam

Synonyma

kecit — někdo; āhuḥ — říká; ajam — nezrozený; jātam — se narodil; puṇya-ślokasya — velkého zbožného krále; kīrtaye — pro oslavování; yadoḥ — krále Yadua; priyasya — drahého; anvavāye — v jeho rodině; malayasya — Malajské hory; iva — jako; candanam — santálové dřevo.

Překlad

Někteří říkají, že Nezrozený se narodil, aby oslavoval zbožné krále, a jiní říkají, že proto, aby potěšil krále Yadua, jednoho z Tvých nejdražších oddaných. Zjevuješ se v jeho rodině stejně jako se santálové dřevo zjevuje v Malajských horách.

Význam

Jelikož Pánův příchod do tohoto hmotného světa je záhadný, názory na zrození Nezrozeného se liší. V Bhagavad-gītě Pán říká, že se zrodí v hmotném světě přesto, že je Pánem všech stvoření a je nezrozený. Skutečnost zrození Nezrozeného tedy nelze popřít, jelikož On Sám ji potvrzuje. Existují však různé názory na to, proč se narodil. To také udává Bhagavad-gītā. Pán se zjevuje Svojí vnitřní silou, aby znovu ustanovil zásady náboženství, aby chránil zbožné a ničil bezbožné. To je účel příchodu Nezrozeného. Říká se ovšem také, že Pán přišel proslavit zbožného krále Yudhiṣṭhira. Pán Śrī Kṛṣṇa chtěl bezpochyby stanovit vládu Pāṇḍuovců nad světem pro dobro všech. Jakmile světu vládne zbožný král, lidé jsou šťastní. Je-li vládce bezbožný, pak jsou nešťastní. Ve věku Kali jsou téměř všichni vládci bezbožní, a lidé pod jejich vládou jsou proto stále nešťastní. Ale v demokratických státech si bezbožní občané sami volí své zástupce, aby jim vládli, a proto za své neštěstí nemohou dávat vinu nikomu jinému, než sami sobě. Mahārāja Nala byl také oslavován jako velký zbožný král, ale neměl žádné spojení s Pánem Kṛṣṇou. Králem, kterého chtěl Pán Kṛṣṇa oslavovat, je tedy bezpochyby Mahārāja Yudhiṣṭhira. Pán také proslavil krále Yadua, jelikož se narodil v jeho rodině. Pán je nazýván Yādava, Yaduvīra, Yadunandana atd., ale není touto příslušností nikterak zavázán. Je jako santál, který roste v Malajských horách. Stromy mohou růst všude, ale jelikož santálové stromy rostou především v oblasti Malajských hor, jsou jména Malajských hor a santálu vzájemně spojena. Závěr je tedy ten, že Pán se nikdy nerodí, stejně jako slunce, a přesto se zjevuje, jako když slunce vychází na východním obzoru. A stejně jako slunce není sluncem východního obzoru, tak Pán není ničím synem. Je otcem všech a všeho, co je a může být.

1.8.33

Verš

apare vasudevasya
devakyāṁ yācito ’bhyagāt
ajas tvam asya kṣemāya
vadhāya ca sura-dviṣām

Synonyma

apare — jiní; vasudevasya — Vasudeva; devakyām — Devakī; yācitaḥ — modlitby o; abhyagāt — zrodil se; ajaḥ — nezrozený; tvam — Ty jsi; asya — jeho; kṣemāya — pro dobro; vadhāya — za účelem zabití; ca — a; sura-dviṣām — těch, kteří závidí polobohům.

Překlad

Jiní říkají, že když se o Tebe modlili Vasudeva a Devakī, narodil jsi se jako jejich syn. Jsi bezpochyby nezrozený, a přesto se rodíš pro jejich dobro a proto, abys zabil ty, kteří závidí polobohům.

Význam

Je také řečeno, že Vasudeva a Devakī se v minulém životě jako Sutapā a Pṛśni oddali neobyčejně přísnému pokání, aby získali Pána za svého syna, a výsledkem jejich odříkání bylo to, že Pán se skutečně zjevil jako jejich syn. V Bhagavad-gītě je již řečeno, že Pán přichází pro dobro všech lidí světa a proto, aby vyhladil asury neboli materialistické ateisty.

1.8.34

Verš

bhārāvatāraṇāyānye
bhuvo nāva ivodadhau
sīdantyā bhūri-bhāreṇa
jāto hy ātma-bhuvārthitaḥ

Synonyma

bhāra-avatāraṇāya — aby zmenšil břímě světa; anye — jiní; bhuvaḥ — světa; nāvaḥ — loď; iva — jako; udadhau — na moři; sīdantyāḥ — zarmoucený; bhūri — neobyčejně; bhāreṇa — nákladem; jātaḥ — zrodil jsi se; hi — jistě; ātma-bhuvā — Brahmā; arthitaḥ — modlil se.

Překlad

Jiní říkají, že svět byl ve velkých nesnázích, jelikož byl přetížený jako loď na moři, a že ses zjevil jako odpověď na modlitby Svého syna Brahmy, abys zmenšil břímě světa.

Význam

Brahmā, první živá bytost, se narodil bezprostředně po stvoření a je přímým synem Nārāyaṇa. Ze všeho nejdříve vstoupil do hmotného vesmíru Nārāyaṇa jako Garbhodakaśāyī Viṣṇu. Hmota nemůže tvořit bez duchovního styku — tato zásada platí od samého počátku stvoření. Do vesmíru vstoupil Svrchovaný Duch a na lotosovém květu rostoucím z transcendentálního břicha Viṣṇua se narodil Brahmā, první živá bytost. Viṣṇu je proto známý jako Padmanābha. Brahmā se nazývá ātma-bhū, protože byl stvořen přímo otcem bez styku s matkou Lakṣmījī. Lakṣmījī byla v blízkosti Nārāyaṇa a sloužila Pánu, ale Nārāyaṇa zplodil Brahmu bez styku s Lakṣmī. Taková je všemocnost Pána. Z toho by si měli vzít poučení ti, kteří pošetile pokládají Nārāyaṇa za obyčejnou živou bytost. Nārāyaṇa se liší od ostatních živých bytostí; je Osobností Božství a má ve všech částech Svého transcendentálního těla plnou moc všech smyslů. Obyčejná živá bytost dokáže zplodit dítě pohlavním stykem a nemůže plodit děti nijak jinak, než jediným způsobem, který je jí daný. Ale Nārāyaṇa, který je všemocný, neomezují žádné energetické podmínky. Je úplný a nezávislý a může Svými mnohými silami dělat velice snadno a dokonale cokoliv. Brahmā je tedy přímo synem otce a nikdy nebyl v lůně matky. Proto se nazývá ātma-bhū. Tento Brahmā má na starosti další tvoření ve vesmíru, které je druhotným odrazem moci Všemohoucího. Ve vesmíru se nachází transcendentální planeta jménem Śvetadvīp, která je sídlem Kṣīrodakaśāyī Viṣṇua, Nejvyššího Pána v rysu Paramātmā. Jakmile nastane ve vesmíru problém, který nemohou vyřešit ani vládnoucí polobozi, přicházejí pro radu za Brahmājīm, a když Brahmājī sám nemůže poradit, pak se obrací na Kṣīrodakaśāyī Viṣṇua a modlí se k Němu o inkarnaci a vyřešení nesnází. Takový problém vznikl, když Zemi vládl Kaṁsa a jemu podobní a Zem byla přečiny asurů velice přetížená. Brahmājī se společně s dalšími polobohy modlil na břehu oceánu Kṣīrodaka a dostalo se jim zprávy o příchodu Kṛṣṇy jako syna Vasudeva a Devakī. Proto někteří lidé říkají, že Pán se zjevil díky modlitbám Brahmājīho.

1.8.35

Verš

bhave ’smin kliśyamānānām
avidyā-kāma-karmabhiḥ
śravaṇa-smaraṇārhāṇi
kariṣyann iti kecana

Synonyma

bhave — ve hmotném stvoření; asmin — toto; kliśyamānānām — těch, kteří trpí pro; avidyā — nevědomost; kāma — touha; karmabhiḥ — vykonáváním plodonosné práce; śravaṇa — naslouchání; smaraṇa — vzpomínání; arhāṇi — uctívání; kariṣyan — mohou provádět; iti — takto; kecana — jiní.

Překlad

A ještě jiní říkají, že jsi se zjevil, abys znovu oživil oddanou službu nasloucháním, vzpomínáním, uctíváním atd., aby podmíněné duše, které trpí hmotnými bolestmi, mohly těchto činností využít a dosáhnout osvobození.

Význam

Ve Śrīmad Bhagavad-gītě Pán prohlašuje, že přichází v každém věku, aby znovu ustanovil náboženství. Podobu náboženství utváří Nejvyšší Pán. Nikdo nemůže vyrobit nové náboženství, jak mají v oblibě někteří ctižádostiví jedinci. Skutečným náboženstvím je přijmout Pána jako svrchovanou autoritu a se spontánní láskou Mu sloužit. Žádná živá bytost se nemůže vyhnout službě, protože to je původním smyslem její existence. Jediným posláním živé bytosti je sloužit Pánu. Pán je veliký a živé bytosti Mu jsou podřízené. Povinností živé bytosti je proto sloužit pouze Jemu. Iluzí zmatené živé bytosti se naneštěstí z pouhého nedorozumění stávají působením hmotných tužeb služebníky smyslů. Tato touha se nazývá avidyā neboli nevědomost. A na základě takové touhy si vytváří živá bytost různé plány hmotného požitku, které se soustřeďují kolem zvráceného pohlavního života. Zaplétá se proto do řetězce rození a smrti a pod řízením Svrchovaného Pána transmigruje do různých těl na různých planetách. Dokud se tedy nedostaneme za hranice této nevědomosti, nemůžeme se osvobodit od trojího strádání v hmotném životě. To je zákon přírody.

Pán se ovšem ze Své bezpříčinné milosti — jelikož je k trpícím živým bytostem milostivý víc, nežli by očekávaly — před námi zjevuje a obnovuje zásady oddané služby, která spočívá v naslouchání, opěvování, vzpomínání, sloužení, uctívaní, modlení se, spolupracování a odevzdání se Jemu. Jestliže se podmíněná duše začne věnovat výše uvedeným procesům nebo alespoň jednomu z nich, pomůže jí to z labyrintu nevědomosti, a tak se osvobodí od veškerého hmotného utrpení, které vytváří živá bytost oklamaná vnější energií. Tuto zvláštní milost živé bytosti udílí Pán v podobě Śrī Caitanyi Mahāprabhua.

1.8.36

Verš

śṛṇvanti gāyanti gṛṇanty abhīkṣṇaśaḥ
smaranti nandanti tavehitaṁ janāḥ
ta eva paśyanty acireṇa tāvakaṁ
bhava-pravāhoparamaṁ padāmbujam

Synonyma

śṛṇvanti — naslouchají; gāyanti — opěvují; gṛṇanti — přijímají; abhīkṣṇaśaḥ — stále; smaranti — vzpomínají; nandanti — nalézají potěšení; tava — Tvé; īhitam — činnosti; janāḥ — obyčejní lidé; te — oni; eva — jistě; paśyanti — vidí; acireṇa — velice brzy; tāvakam — Tvé; bhava-pravāha — proud znovuzrození; uparamam — konec; pada-ambujam — lotosové nohy.

Překlad

Ó Kṛṣṇo, ti, kteří neustále naslouchají, opěvují a opakují si Tvé transcendentální činnosti nebo kteří nalézají potěšení v tom, jak to dělají druzí, jistě vidí Tvé lotosové nohy, které jediné dokáží zastavit opakované rození a smrt.

Význam

Svrchovaného Pána Śrī Kṛṣṇu nelze spatřit naším současným podmíněným zrakem. Abychom Ho viděli, musíme svůj pohled změnit tím, že vyvineme jiné životní podmínky, plné spontánní lásky k Bohu. Když byl Śrī Kṛṣṇa osobně přítomný na planetě Zemi, ne každý Ho viděl jako Nejvyšší Osobnost Božství. Materialisté jako Rāvaṇa, Hiraṇyakaśipu, Kaṁsa, Jarāsandha a Śiśupāla byli po hmotné stránce vysoce kvalifikované osobnosti, ale přítomnost Pána nebyli schopni ocenit. To znamená, že i když je Pán přímo před našima očima, nemůžeme Ho vidět, pokud nemáme potřebný pohled. Tuto nezbytnou kvalifikaci vyvineme jedině oddanou službou, která začíná nasloucháním o Pánu ze správných zdrojů. Jednou z nejoblíbenějších knih, kterou lidé obecně často poslouchají, přednášejí, opakují atd., je Bhagavad-gītā, ale někdy shledáváme, že posluchač, přednašeč atd., přestože vykonává tuto oddanou službu, nevidí Pána tváří v tvář. Příčinou je to, že śravaṇa, první bod, je velice důležitý. Nasloucháme-li ze správných zdrojů, účinky se dostaví velice rychle. Lidé většinou naslouchají neautorizovaným osobám. Tyto neautorizované osoby mohou mít vysoké akademické vzdělání, ale jelikož nedodržují zásady oddané služby, naslouchat jim je vyloženou ztrátou času. Někdy texty vykládají tak, jak to vyhovuje jejich osobním záměrům. Ze všeho nejdříve tedy musíme vyhledat pravého a kvalifikovaného mluvčího, a od něho pak můžeme naslouchat. Jakmile je naslouchání dokonalé a úplné, ostatní procesy budou také automaticky dokonalé.

Transcendentální činnosti Pána jsou různé, a naslouchání o kterékoliv z nich může přinést požadovaný výsledek, pokud o nich nasloucháme dokonalým způsobem. Činnosti Pána v Bhāgavatamu začínají u Jeho styků s Pāṇḍuovci. Je zde též mnoho jiných zábav Pána, které popisují Jeho jednání s asury a ostatními. A v desátém zpěvu je potom uvedeno Jeho vznešené jednání s Jeho milostnými družkami, gopīmi, a také s Jeho řádnými manželkami ve Dvārace. Jelikož Pán je absolutní, Jeho jednání má vždy tutéž transcendentální povahu. Lidé ovšem někdy při neautorizovaném naslouchání dávají přednost vyprávění o Jeho stycích s gopīmi. Tyto sklony jsou příznakem smyslných tužeb posluchače a pravý přednašeč Pánových zábav se proto takovému naslouchání vždy vyhýbá. Musíme o Pánovi naslouchat od samého začátku, ať už se jedná o Śrīmad-Bhāgavatam nebo o nějaké jiné písmo, a to nám postupně pomůže dosáhnout dokonalosti. Není proto správné pokládat Pánovy styky s Pāṇḍuovci za méně důležité, než jsou Jeho styky s gopīmi. Musíme mít neustále na paměti, že Pán je vždy transcendentální vůči veškeré hmotné připoutanosti. Ve všech výše uvedených jednáních Pána je Pán za všech okolností hlavní postavou, a naslouchat o Něm a o Jeho oddaných či protivnících je prospěšné pro duchovní život. Je řečeno, že všechny Vedy a Purāṇy byly vytvořeny proto, abychom mohli obnovit svůj ztracený vztah s Ním. Naslouchání všem těmto písmům je naprosto nezbytné.

1.8.37

Verš

apy adya nas tvaṁ sva-kṛtehita prabho
jihāsasi svit suhṛdo ’nujīvinaḥ
yeṣāṁ na cānyad bhavataḥ padāmbujāt
parāyaṇaṁ rājasu yojitāṁhasām

Synonyma

api — jestliže; adya — dnes; naḥ — nás; tvam — Ty; sva-kṛta — Sám vykonal; īhita — všechny povinnosti; prabho — ó můj Pane; jihāsasi — opouštíš; svit — možná; suhṛdaḥ — důvěrní přátelé; anujīvinaḥ — žijící z milosti; yeṣām — koho; na — ani; ca — a; anyat — nikdo jiný; bhavataḥ — Tvých; pada-ambujāt — lotosových nohách; parāyaṇam — závislí; rājasu — králům; yojita — podílející se na; aṁhasām — nepřátelství.

Překlad

Ó můj Pane, všechny Své povinnosti Jsi již vykonal. Dnes nás opouštíš, přestože zcela závisíme na Tvé milosti a nemáme nikoho jiného, kdo by nás chránil, nyní, když všichni králové jsou našimi nepřáteli?

Význam

Pāṇḍuovci jsou nejšťastlivější z lidí, protože ve všem svém štěstí zcela záviseli na milosti Pána. Záviset na něčí milosti je v hmotném světě známkou té největší bídy, ale jakmile se to týká našeho transcendentálního vztahu s Pánem, pak se situace mění. Je-li nám dáno žít v úplné závislosti na Pánu, máme to největší štěstí, jakého lze dosáhnout. To, že se začínáme považovat za naprosto nezávislé jedince, je začátkem hmotné choroby. Krutá hmotná příroda ale nikomu nedovolí být nezávislý. Marným pokusům získat nezávislost na přísných zákonech přírody se říká hmotný rozvoj experimentálního poznání. Tato snaha o nezávislost na přírodních zákonech hýbe celým hmotným světem. Od Rāvaṇy, který chtěl postavit schodiště vedoucí přímo na nebeské planety, až po dnešní dobu, se lidé stále snaží překonat zákony přírody. Nyní se pokoušejí vstoupit na jiné planety za pomoci elektronických mechanických přístrojů. Ale nejvyšším cílem lidské civilizace je tvrdě pracovat pod vedením Pána a záviset zcela na Něm. Tím nejvyšším, čeho může dokonalá civilizace dosáhnout, je neúnavná práce doprovázená úplnou závislostí na Pánu. Pāṇḍuovci toho byli ideální ukázkou. Bezvýhradně záviseli na vůli Pána Śrī Kṛṣṇy, ale přitom nebyli Jeho zahálčivými příživníky. Jejich kvalifikace byly zcela jedinečné a prokazovalo se to jak v jejich charakteru, tak v jejich skutcích. Přesto však vždy vyhledávali milost Pána, protože věděli, že každá živá bytost je přirozeně závislá. Dokonalostí života tedy je být plně závislý na vůli Pána a nepředstírat nezávislost v hmotném světě. Ti, kteří usilují o nepravou nezávislost na Pánu, se nazývají anātha neboli nemající strážce, zatímco ti, kteří zcela závisí na Pánově vůli, se nazývají sanātha neboli ti, které někdo chrání. Musíme se proto snažit být sanātha, abychom byli vždy chráněni před nepříznivými podmínkami hmotného bytí. Oklamáni vlivem vnější hmotné přírody zapomínáme, že hmotné životní podmínky s sebou přinášejí nanejvýš nežádoucí zmatek. Bhagavad-gītā (7.19) nás proto upomíná, že po mnoha a mnoha zrozeních si štěstím obdařený jedinec může uvědomit, že Vāsudeva je vše a že nejlepším způsobem jak žít je zcela se Mu odevzdat. Tím se vyznačuje mahātmā.Všichni členové pāṇḍuovské rodiny byli mahātmové ve stavu hospodáře. Mahārāja Yudhiṣṭhira byl vůdcem těchto mahātmů a královna Kuntīdevī byla jejich matkou. Pokyny Bhagavad-gīty a všech Purāṇ, zvláště Bhāgavata Purāṇy, jsou tedy nevyhnutelně spojeny s historií pāṇḍuovských mahātmů. Odloučení od Pána pro ně znamenalo totéž, co pro rybu znamená odloučení od vody. Śrīmatī Kuntīdevī tedy představa tohoto odloučení udeřila jako blesk, a celou svou modlitbou se královna v podstatě jen pokouší přesvědčit Pána, aby s nimi zůstal. Všichni znepřátelení králové sice padli v bitvě na Kurukṣetře, ale zůstali po nich ještě synové a vnuci, a s nimi se Pāṇḍuovci museli také utkat. Nejen Pāṇḍuovci se ocitli v situaci, kdy se proti nim někteří postavili jako nepřátelé. Každý z nás má vždy nějakého nepřítele a nejlépe je pro nás žít tak, abychom zcela záviseli na Pánově vůli. Tím překonáme všechny nesnáze hmotného bytí.

1.8.38

Verš

ke vayaṁ nāma-rūpābhyāṁ
yadubhiḥ saha pāṇḍavāḥ
bhavato ’darśanaṁ yarhi
hṛṣīkāṇām iveśituḥ

Synonyma

ke — kdo jsme; vayam — my; nāma-rūpābhyām — beze slávy a schopností; yadubhiḥ — s Yaduovci; saha — společně; pāṇḍavāḥ — a Pāṇḍuovci; bhavataḥ — Tvá; adarśanam — nepřítomnost; yarhi — jako kdyby; hṛṣīkāṇām — smyslů; iva — jako; īśituḥ — živé bytosti.

Překlad

Sláva a jméno hmotného těla zaniká s odchodem živé duše a podobně naše sláva a činnosti společně s Pāṇḍuovci a Yaduovci ihned zmizí, přestaneš-li nás vydržovat Svým pohledem.

Význam

Kuntīdevī si je plně vědomá toho, že Pāṇḍuovci vděčí za svoji existenci jedině Śrī Kṛṣṇovi. Proslulost Pāṇḍuovců byla nepochybně veliká a vedl je slavný král Yudhiṣṭhira, který byl zosobněnou mravností; měli také nepochybně mocné spojence v Yaduovcích, ale bez Pána Kṛṣṇy nikdo z nich nebyl ničím, stejně jako je nepotřebné tělo, které není vedeno vědomím. Nikdo nemá být pyšný na svou pověst, moc a slávu, jestliže jeho život není vedený milostí Nejvyššího Pána. Živé bytosti jsou vždy závislé, a konečným předmětem jejich závislosti je Pán Samotný. Pokrokem hmotného poznání můžeme vynalézat různé hmotné způsoby obrany, ale bez Pánova vedení všechny tyto vynálezy zkrachují, přestože vypadají silné a spolehlivé.

1.8.39

Verš

neyaṁ śobhiṣyate tatra
yathedānīṁ gadādhara
tvat-padair aṅkitā bhāti
sva-lakṣaṇa-vilakṣitaiḥ

Synonyma

na — ne; iyam — tato zem našeho království; śobhiṣyate — vypadá krásná; tatra — pak; yathā — jako nyní; idānīm — jak; gadādhara — ó Kṛṣṇo; tvat — Tvýma; padaiḥ — nohama; aṅkitā — označená; bhāti — oslňuje; sva-lakṣaṇa — Tvé znaky; vilakṣitaiḥ — otisky.

Překlad

Ó Gadādharo (Kṛṣṇo), naše království teď vypadá krásné, protože ho zdobí otisky Tvých nohou. Ale po Tvém odchodu už takové nebude.

Význam

Na nohách Pána jsou jisté zvláštní znaky, které Ho odlišují od jiných. Pánovy nohy jsou zespodu označeny praporkem, bleskem, trojzubcem na pohánění slonů, slunečníkem, lotosem, diskem atd. a tyto znaky se otiskují do jemné půdy všude tam, kudy Pán prochází. Když Pán Śrī Kṛṣṇa žil s Pāṇḍuovci v Hastināpuru, jejich zem byla poznačena těmito příznivými znaky, a království Pāṇḍuovců proto vzkvétalo. Kuntīdevī připomínala tuto zvláštnost a měla obavy, že nepřítomnost Pána přinese neštěstí.

1.8.40

Verš

ime jana-padāḥ svṛddhāḥ
supakvauṣadhi-vīrudhaḥ
vanādri-nady-udanvanto
hy edhante tava vīkṣitaiḥ

Synonyma

ime — všechna tato; jana-padāḥ — malá i větší města; svṛddhāḥ — vzkvétala; supakva — zralé; auṣadhi — byliny; vīrudhaḥ — zelenina; vana — lesy; adri — hory; nadī — řeky; udanvantaḥ — moře; hi — jistě; edhante — vzrůstají; tava — Tebou; vīkṣitaiḥ — viděné.

Překlad

Všechna města a vesnice vzkvétají po všech stránkách, neboť je hojnost bylin a obilí, stromy jsou obalené ovocem, řeky plné vody, hory plné nerostů a oceány plné bohatství. To všechno jen proto, že se na ně díváš.

Význam

Blahobyt lidstva vzkvétá díky přírodním darům a ne díky obřím průmyslovým podnikům. Průmyslové giganty jsou výplody bezbožné civilizace a ničí ušlechtilé cíle lidského života. Čím více budeme rozvíjet tento komplikovaný průmysl ničící životní energii lidí, tím více budou prostí lidé neklidní a neuspokojení, třebaže několik bohatých bude moci žít marnotratně díky vykořisťování. Přírodní dary jako je obilí, zelenina, ovoce, řeky, hory s nerosty a drahokamy a moře plná perel jsou dary Nejvyššího, a podle Jeho přání je hmotná příroda buď plodí v hojnosti nebo je skrývá. Přirozeným zákonem je, že člověk může využít těchto božích darů přírody a spokojeně prosperovat, aniž by byl okouzlený vykořisťovatelským motivem, že bude vládnout hmotné přírodě. Čím více se snažíme využívat hmotnou přírodu pro své požitkářské rozmary, tím více se zaplétáme do reakcí za tyto vykořisťovatelské snahy. Máme-li dostatek obilí, ovoce, zeleniny a bylin, nač je nám třeba udržovat jatka a zabíjet nebohá zvířata? Má-li člověk dostatek obilí a zeleniny, není důvodu, aby zabíjel zvířata. Tokem řek se zúrodňují pole, a ta dávají více než potřebujeme. Hory dávají nerosty a oceány perly. Má-li lidská civilizace dostatek obilí, nerostů, drahokamů, vody, mléka atd., nač by měla za cenu práce některých nešťastníků vytvářet tak strašné průmyslové podniky? Všechny tyto přírodní dary ale závisejí na milosti Pána. Je tedy třeba, abychom se řídili zákony Pána a dosáhli dokonalosti lidského života oddanou službou. Kuntīdevī to v tomto verši velice jasně naznačuje. Přeje si, aby jim Bůh udělil Svoji milost a aby tak království dále přirozeně vzkvétalo.

1.8.41

Verš

atha viśveśa viśvātman
viśva-mūrte svakeṣu me
sneha-pāśam imaṁ chindhi
dṛḍhaṁ pāṇḍuṣu vṛṣṇiṣu

Synonyma

atha — proto; viśva-īśa — ó Pane vesmíru; viśva-ātman — ó duše vesmíru; viśva-mūrte — ó osobnosti vesmírné podoby; svakeṣu — k mým příbuzným; me — mé; sneha-pāśam — citové pouto; imam — toto; chindhi — přetni; dṛḍham — hluboké; pāṇḍuṣu — k Pāṇḍuovcům; vṛṣṇiṣu — i k Vṛṣṇiovcům.

Překlad

Ó Pane vesmíru, ó duše vesmíru, ó osobnosti vesmírné podoby, prosím, přetni má pouta náklonnosti k mým příbuzným, Pāṇḍuovcům a Vṛṣṇiovcům.

Význam

Čistý oddaný se stydí, aby žádal Pána o něco ve vlastní prospěch. Hospodáři jsou však někdy nuceni žádat o přízeň Pána, jelikož je svazují pouta rodinné náklonnosti. Śrīmatī Kuntīdevī si to uvědomovala, a proto prosila Pána, aby přesekl její citová pouta k vlastním příbuzným, Pāṇḍuovcům a Vṛṣṇiovcům. Pāṇḍuovci byli její synové a Vṛṣṇiovci byli členové rodiny jejího otce. Kṛṣṇa měl stejný vztah k oběma rodinám. Obě rodiny vyžadovaly Jeho pomoc, protože obě byly rodinami oddaných, kteří záviseli na Pánu. Śrīmatī Kuntīdevī si přála, aby Śrī Kṛṣṇa zůstal s jejími syny, Pāṇḍuovci, ale kdyby to udělal, nedostalo by se této výhody jejímu otcovskému domu. Tyto zaujaté úvahy zneklidňovaly její mysl, a proto si Kuntī přála přeseknout pouto rodinné náklonnosti.

Čistý oddaný přetíná pouta omezené náklonnosti ke své rodině a rozšiřuje své činnosti v oddané službě na všechny zapomenuté duše. Typickým příkladem je skupina šesti Gosvāmīch, kteří následovali Pána Caitanyu. Všichni patřili k těm nejosvícenějším a kulturně nejvyspělejším bohatým rodinám vyšší kasty, ale ve prospěch všech lidí opustili své pohodlné domovy a stali se potulnými mnichy. Přesekat náklonnost ke své rodině znamená rozšířit pole své působnosti. Bez toho se nikdo nemůže stát kvalifikovaným brāhmaṇou, králem, vůdcem společnosti nebo Pánovým oddaným. Pán, Osobnost Božství, šel v tomto směru příkladem jako ideální král. Aby předvedl vlastnosti ideálního krále, Śrī Rāmacandra přesekl pouto náklonnosti ke Své milované manželce.

Takové osobnosti, jako brāhmaṇa, oddaný, král nebo společenský vůdce, musí být velice velkomyslné, aby mohly plnit své příslušné povinnosti. Śrīmatī Kuntīdevī si toho byla dobře vědomá a jelikož byla slabá, modlila se o vysvobození z tohoto otroctví rodinných citů. Oslovuje zde tudíž Kṛṣṇu jako Pána vesmíru neboli Pána vesmírné mysli, čímž naznačuje Jeho všemocnou schopnost přetnout pouta rodinné náklonnosti. Někdy se stává, že Pán ze Své zvláštní náklonnosti ke slabému oddanému přetrhne rodinná pouta vlivem Svých všemocných energií. Tím způsobí, že Jeho oddaný začne být závislý už jen na Něm, a připraví ho tím na cestu zpátky k Bohu.

1.8.42

Verš

tvayi me ’nanya-viṣayā
matir madhu-pate ’sakṛt
ratim udvahatād addhā
gaṅgevaugham udanvati

Synonyma

tvayi — Tobě; me — má; ananya-viṣayā — čistá; matiḥ — pozornost; madhu-pate — ó Pane Madhua; asakṛt — stále; ratim — přitažlivost; udvahatāt — kéž přetéká; addhā — přímo; gaṅgā — Ganga; iva — jako; ogham — plyne; udanvati — do moře.

Překlad

Ó Pane Madhua, tak jako Ganga věčně plyne do moře a nezná překážek, tak i já chci být vždy přitahována pouze k Tobě a nikomu jinému.

Význam

Dokonalosti čisté oddané služby je dosaženo tehdy, když je pozornost plně obrácena k transcendentální láskyplné službě Pánu. Přesekat pouta náklonnosti ke všemu ostatnímu neznamená zavrhnout takové jemné záležitosti, jako je náklonnost k někomu jinému. To není možné. Živá bytost musí mít tento pocit náklonnosti pro někoho jiného, protože to je příznakem života ve všech životních druzích. Životní příznaky, jimiž je touha, hněv, dychtění, pocit přitažlivosti atd., nelze zničit. Je třeba pouze změnit cíl. Nelze odstranit touhu, ale v oddané službě vystřídá touhu po uspokojení smyslů touha po službě Pánu. Takzvaná náklonnost k rodině, společnosti, zemi atd. není ničím jiným než různými stupni uspokojování smyslů. Jakmile se tato touha usměrní pro uspokojení Pána, nazývá se to oddaná služba.

Z Bhagavad-gīty je patrné, že Arjuna nechtěl bojovat se svými bratry a příbuznými, jelikož chtěl uspokojit své osobní touhy. Jakmile však vyslechl poselství Pána, Śrīmad Bhagavad-gītu, změnil své rozhodnutí a sloužil Pánu. Tím se z něho stal slavný oddaný Pána, neboť všechna písma uvádějí, že Arjuna dosáhl duchovní dokonalosti oddanou službou Pánu v přátelství. Bojování a přátelství, Arjuna i Kṛṣṇa, vše zůstalo jak bylo, jen z Arjuny se oddanou službou stal jiný člověk. Také modlitby Kuntī jsou ukázkou rozhodné proměny v jednání. Śrīmatī Kuntī chtěla sloužit Pánovi bez odchýlení a o to prosí ve svých modlitbách. Tato čistá oddanost je konečným cílem života. Naše pozornost se obvykle obrací ke službě něčemu, co není božské, co není v Božím plánu. Jakmile změníme plán ve prospěch služby Pánu neboli jsou-li naše smysly očištěny v souvislosti se službou Pánu, pak se to nazývá čistá oddaná služba. Śrīmatī Kuntīdevī toužila po této dokonalosti a modlila se o ni k Pánu.

Její náklonnost k Pāṇḍuovcům a Vṛṣṇiovcům nevybočuje mimo rámec oddané služby, neboť služba Pánu a služba Jeho oddaným se od sebe neliší. Někdy je služba oddaným cennější než služba Pánu. V tomto případě se však jednalo o náklonnost, kterou měla Kuntīdevī k Pāṇḍuovcům a Vṛṣṇiovcům jakožto členům své rodiny. Takové citové pouto hmotného příbuzenství vytváří māyā — příbuznosti těla nebo mysli vznikají vlivem vnější energie. Skutečná příbuznost je příbuznost duše na základě vztahu s Nejvyšší Duší. Když chtěla Kuntīdevī přeseknout rodinné vztahy, mínila tím vnější vztahy. Vnější vztahy jsou příčinou hmotného otroctví, ale vztahy duše vedou ke svobodě. Příbuznost dvou duší se může uskutečnit prostřednictvím příbuznosti s Nadduší. Vidět temnotu znamená nevidět. Ale ve slunečním světle vidíme slunce i vše ostatní, co nám bylo ve tmě skryté. Tak je tomu s oddanou službou.

1.8.43

Verš

śrī-kṛṣṇa kṛṣṇa-sakha vṛṣṇy-ṛṣabhāvani-dhrug-
rājanya-vaṁśa-dahanānapavarga-vīrya
govinda go-dvija-surārti-harāvatāra
yogeśvarākhila-guro bhagavan namas te

Synonyma

śrī-kṛṣṇa — ó Śrī Kṛṣṇo; kṛṣṇa-sakha — ó příteli Arjuny; vṛṣṇi — potomků Vṛṣṇiho; ṛṣabha — ó vůdče; avani — země; dhruk — vzpurné; rājanya-vaṁśa — dynastie králů; dahana — ó ničiteli; anapavarga — bez úbytku; vīrya — sil; govinda — ó Pane Golokadhāmu; go — krav; dvija — brāhmanové; sura — polobozi; arti-hara — zmírnit úzkost; avatāra — ó Pane, který sestupuješ; yoga-īśvara — ó pane všech mystických sil; akhila — vesmírný; guro — ó učiteli; bhagavan — ó Ty, Jenž vlastníš všechna bohatství; namaḥ te — uctivě se Ti klaním.

Překlad

Ó Kṛṣṇo, příteli Arjuny, ó vůdče potomků Vṛṣṇiho, ničíš politické strany, které ruší klid na této Zemi. Tvá síla nikdy neslábne. Patří Ti transcendentální říše a sestupuješ, abys zmírnil úzkost krav, brāhmaṇů a oddaných. Vlastníš všechny mystické síly a jsi učitel celého vesmíru. Jsi všemocný Bůh a já se Ti uctivě klaním.

Význam

Zde dává Śrīmatī Kuntīdevī souhrnný popis Svrchovaného Pána Śrī Kṛṣṇy. Všemocný Pán má Své věčné transcendentální sídlo, kde pečuje o krávy surabhi. Slouží Mu stovky a tisíce bohyní štěstí. Do hmotného světa sestupuje proto, aby přivedl zpátky Své oddané a aby zničil všechny rušivé elementy ve skupinách politických stran a králů, kteří mají zajišťovat klid a pořádek. Pán tvoří, udržuje a ničí prostřednictvím Svých neomezených energií a přesto se Jeho energie nezmenšuje a Jeho sil neubývá. Krávy, brāhmaṇové a oddaní Pána jsou předmětem Jeho zvláštní pozornosti, neboť to jsou velice důležité faktory pro všeobecné blaho živých bytostí.

1.8.44

Verš

sūta uvāca
pṛthayetthaṁ kala-padaiḥ
pariṇūtākhilodayaḥ
mandaṁ jahāsa vaikuṇṭho
mohayann iva māyayā

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta řekl; pṛthayā — Pṛthou (Kuntī); ittham — toto; kala-padaiḥ — vybranými slovy; pariṇūta — uctívaný; akhila — vesmírný; udayaḥ — sláva; mandam — jemně; jahāsa — usmál se; vaikuṇṭhaḥ — Pán; mohayan — uchvacující; iva — jako; māyayā — Jeho mystická síla.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Když Pán vyslechl modlitby Kuntīdevī, které Ho oslavovaly vybranými slovy, jemně se usmál. Jeho úsměv byl okouzlující stejně jako Jeho mystická síla.

Význam

Je řečeno, že vše okouzlující představuje Pána. Podmíněné duše, které se neustále snaží vládnout hmotnému světu, jsou také okouzleny Jeho mystickými silami, ale Jeho oddaní jsou okouzleni jinak — slávou Pána — a patří jim Jeho milostivá požehnání. Jeho energie se projevuje různými způsoby, stejně jako elektrická energie má mnoho způsobů použití. Śrīmatī Kuntīdevī se ve svých modlitbách snažila vyjádřit alespoň zlomek Jeho slávy. Jelikož uctívání Pána vybranými slovy je obvyklou činností všech Jeho oddaných, Pán je známý jako Uttamaśloka. Žádné množství vybraných slov nebude nikdy moci vyčíslit Jeho slávu, ale Pán je přesto s modlitbami spokojen, stejně jako otce potěší i neumělé pokusy jeho stěží mluvícího dítěte. Slovo māyā se užívá ve dvou smyslech: klam a milost. Zde slovo māyā vyjadřuje milost Pána vůči Kuntīdevī.

1.8.45

Verš

tāṁ bāḍham ity upāmantrya
praviśya gajasāhvayam
striyaś ca sva-puraṁ yāsyan
premṇā rājñā nivāritaḥ

Synonyma

tām — to vše; bāḍham — přijal; iti — tak; upāmantrya — poté informoval; praviśya — vstoupil; gajasāhvayam — do hastināpurského paláce; striyaḥ ca — ostatní ženy; sva-puram — vlastní sídlo; yāsyan — když vyrážel do; premṇā — s láskou; rājñā — králem; nivāritaḥ — zastaven.

Překlad

Pán přijal modlitby Śrīmatī Kuntīdevī a vstoupil do hastināpurského paláce, aby o Svém odjezdu informoval také ostatní ženy. Když se však chystal vyrazit, král Yudhiṣṭhira Ho zadržel s láskyplnou žádostí.

Význam

Jakmile se Pán Kṛṣṇa rozhodl vyrazit do Dvāraky, nic Ho nemohlo donutit k tomu, aby zůstal v Hastināpuru. Prostá žádost krále Yudhiṣṭhira, aby se zdržel ještě několik dní, však měla okamžité účinky. Tím se naznačuje, že mocí krále Yudhiṣṭhira byla jeho láskyplná náklonnost, díky které Pán nemohl odmítnout. Všemocného Boha může porazit jedině láskyplná služba a nic jiného. Bůh je ve všem Svém jednání zcela nezávislý, ale dobrovolně přijímá závazky plynoucí z láskyplné náklonnosti Jeho čistých oddaných.

1.8.46

Verš

vyāsādyair īśvarehājñaiḥ
kṛṣṇenādbhuta-karmaṇā
prabodhito ’pītihāsair
nābudhyata śucārpitaḥ

Synonyma

vyāsa-ādyaiḥ — velkými mudrci, které vedl Vyāsa; īśvara — všemocný Bůh; īhā — vůlí koho; jñaiḥ — učenými; kṛṣṇena — Kṛṣṇou Samotným; adbhuta-karmaṇā — tím, Jehož skutky jsou nadlidské; prabodhitaḥ — utěšen; api — přesto; itihāsaiḥ — důkazy z dějin; na — ne; abudhyata — uspokojený; śucā arpitaḥ — nešťastný.

Překlad

Král Yudhiṣṭhira byl velice zarmoucen a nepřesvědčily ho ani argumenty velkých mudrců vedených Vyāsou a Samotným Pánem Kṛṣṇou, Jehož skutky jsou nadlidské, ani všechny důkazy z dějin.

Význam

Zbožný král Yudhiṣṭhira se cítil zahanben hromadným masakrem lidí v bitvě na Kurukṣetře, který padal hlavně na jeho účet. Na trůnu byl Duryodhana a vládl s úspěchem — v určitém smyslu tedy nebylo důvodu bojovat. Podle zásad spravedlnosti měl Yudhiṣṭhira přijít namísto něj. Kolem tohoto bodu se soustředily všechny politické otázky a do boje mezi soupeřícími bratry se zapojili všichni králové a obyvatelé celého světa. Na straně krále Yudhiṣṭhira byl i Pán Kṛṣṇa. V Mahābhāratě, Ādi-parvě (20) se říká, že během osmnácti dnů bitvy na Kurukṣetře bylo zabito 640 miliónů mužů a několik set tisíc bylo pohřešovaných. Byla to tedy největší bitva za posledních pět tisíc let.

Představa, že tento masakr se odehrával jen proto, aby na trůn mohl zasednout Mahārāja Yudhiṣṭhira, byla pro něj zničující a král se proto od velikých mudrců, jako byl Vyāsa a Pán Samotný, nechával přesvědčit na základě důkazů z dějin, že bitva byla spravedlivá a že pravda byla na jeho straně. Mahārāja Yudhiṣṭhira však nenacházel klidu, přestože k němu promlouvaly největší osobnosti doby. O Kṛṣṇovi se zde hovoří jako o vykonavateli nadlidských činů, ale v tomto případě nemohl ani On ani Vyāsa krále Yudhiṣṭhira přesvědčit. Znamená to, že byl se Svými nadlidskými schopnostmi v koncích? To jistě ne. Vysvětlení je takové, že Pán jako īśvara neboli Nadduše v srdcích jak krále Yudhiṣṭhira, tak Vyāsy vykonával ze Své vůle skutky ještě více nadlidské. Jako Nadduše krále Yudhiṣṭhira králi nedovolil, aby ho přesvědčila slova Vyāsy a ostatních včetně Jeho Samotného, neboť si přál, aby král vyslechl pokyny umírajícího Bhīṣmadeva, který byl dalším velkým oddaným Pána. Pán chtěl, aby velký válečník Bhīṣmadeva v posledních chvílích své hmotné existence viděl Jeho Osobně a také své milované vnuky, krále Yudhiṣṭhira atd., nyní znovu na trůnu, a aby tak mohl odejít v míru a pokoji. Bhīṣmadeva nebyl nikterak nadšený z toho, že musel bojovat proti Pāṇḍuovcům, kteří byli jeho milovanými vnuky nemajícími otce. Ale kṣatriyové jsou zároveň velice tvrdí muži, a jelikož Bhīṣmadeva žil na Duryodhanův účet, byl zavázán bojovat na straně Duryodhanově. Pán si navíc přál, aby Bhīṣmadevova slova uklidnila krále Yudhiṣṭhira. Svět měl shlédnout, že Bhīṣmadeva převyšuje v poznání každého, včetně Pána Samotného.

1.8.47

Verš

āha rājā dharma-sutaś
cintayan suhṛdāṁ vadham
prākṛtenātmanā viprāḥ
sneha-moha-vaśaṁ gataḥ

Synonyma

āha — řekl; rājā — král Yudhiṣṭhira; dharma-sutaḥ — syn Dharmy (Yamarāje); cintayan — myslel na; suhṛdām — přátele; vadham — zabíjení; prākṛtena — pouhé hmotné pojetí; ātmanā — vlastním já; viprāḥ — ó brāhmaṇové; sneha — náklonnost; moha — iluze; vaśam — unešený; gataḥ — odešel.

Překlad

Král Yudhiṣṭhira, syn Dharmy, zdrcený smrtí svých přátel, byl zarmoucený jako obyčejný materialistický člověk. Ó mudrci, takto oklamaný iluzí náklonnosti promluvil.

Význam

Od krále Yudhiṣṭhira se neočekávalo, že propadne zármutku jako obyčejný člověk, ale vůlí Pána se stalo, že byl oklamán iluzí světské náklonnosti (stejně jako byl kdysi zdánlivě oklamán Arjuna). Osvícený člověk dobře ví, že živá bytost není ani tělem, ani myslí, že je transcendentální hmotným pojetím života. Obyčejný člověk se dívá na násilí a nenásilí z hlediska těla, ale to je jen druh iluze. Každý má své nevyhnutelné povinnosti, které se pojí s jeho zaměstnáním. A kṣatriya musí bojovat za spravedlivou věc, ať už je protivníkem kdokoliv. Při vykonávání povinností by se člověk neměl nechat rozrušit zánikem hmotného těla, které je pouze vnějším oděvem živé duše. Mahārāja Yudhiṣṭhira toto všechno dokonale věděl, ale vůlí Pána se začal chovat jako obyčejný člověk. Za jeho chováním se skrýval další velký plán: krále měl poučit Bhīṣma, stejně jako Arjunu poučil Pán Samotný.

1.8.48

Verš

aho me paśyatājñānaṁ
hṛdi rūḍhaṁ durātmanaḥ
pārakyasyaiva dehasya
bahvyo me ’kṣauhiṇīr hatāḥ

Synonyma

aho — ó; me — moje; paśyata — pohleď; ajñānam — nevědomost; hṛdi — v srdci; rūḍham — umístěný v; durātmanaḥ — hříšného; pārakyasya — určeného pro druhé; eva — jistě; dehasya — těla; bahvyaḥ — mnoho a mnoho; me — mnou; akṣauhiṇīḥ — střetnutím dvou vojenských jednotek; hatāḥ — zabito.

Překlad

Král Yudhiṣṭhira řekl: Ach, můj nešťastný osud! Jsem ten nejhříšnější člověk! Pohleď na mé srdce, kolik je v něm nevědomosti! Toto tělo, které je nakonec určené pro druhé, zabilo mnoho a mnoho šiků bojovníků.

Význam

Vojenská jednotka akṣauhiṇī se skládá z 21 870 válečných vozů, 21 870 slonů, 109 650 pěších bojovníků a 65 600 jezdců. A v bitvě na Kurukṣetře bylo zabito mnoho akṣauhiṇī. Mahārāja Yudhiṣṭhira, nejzbožnější král světa, na sebe bral zodpovědnost za zabití takového obrovského množství živých bytostí, protože důvodem k bitvě bylo, aby on mohl zasednout zpátky na trůn. Toto tělo je konec konců určeno pro druhé. Dokud je v něm život, má tělo sloužit ostatním, a je-li mrtvé, pak má být potravou psů a šakalů nebo červů. Král litoval, že kvůli tak dočasnému tělu se odehrál tak veliký masakr.

1.8.49

Verš

bāla-dvija-suhṛn-mitra-
pitṛ-bhrātṛ-guru-druhaḥ
na me syān nirayān mokṣo
hy api varṣāyutāyutaiḥ

Synonyma

bāla — chlapci; dvi-ja — dvojzrození; suhṛt — příznivci; mitra — přátelé; pitṛ — rodiče; bhrātṛ — bratři; guru — učitelé; druhaḥ — ten, kdo zabil; na — nikdy; me — mé; syāt — bude; nirayāt — z pekla; mokṣaḥ — osvobození; hi — jistě; api — ačkoliv; varṣa — léta; ayuta — milióny; āyutaiḥ — po přidání.

Překlad

Zabil jsem mnoho chlapců, brāhmaṇů, příznivců, přátel, rodičů, učitelů a bratrů. I kdybych žil milióny let, nic mě nezachrání před peklem, které mě za všechny tyto hříchy čeká.

Význam

Kdykoliv nastane válka, s jistotou bude pobito mnoho nevinných živých bytostí jako chlapců, brāhmaṇů a žen. Zabít někoho takového se pokládá za největší hřích. To všechno jsou nevinná stvoření a jejich zabití písma zakazují za všech okolností. Mahārāja Yudhiṣṭhira si byl vědom tohoto masakru. Zároveň byli na obou stranách přátelé, rodiče a učitelé, a ti všichni byli také zabiti. Bylo pro něho hrůzou pomyslet na toto zabíjení, a soudil proto, že bude pobývat v pekle milióny a bilióny let.

1.8.50

Verš

naino rājñaḥ prajā-bhartur
dharma-yuddhe vadho dviṣām
iti me na tu bodhāya
kalpate śāsanaṁ vacaḥ

Synonyma

na — nikdy; enaḥ — hříchy; rājñaḥ — krále; prajā-bhartuḥ — toho, jehož starostí je péče o blaho občanů; dharma — pro spravedlivý cíl; yuddhe — v boji; vadhaḥ — zabíjení; dviṣām — nepřátel; iti — to vše; me — pro mne; na — nikdy; tu — ale; bodhāya — pro uspokojení; kalpate — jsou určeni vládnout; śāsanam — příkaz; vacaḥ — slova.

Překlad

Není hříchem, když král zabíjí pro spravedlivou věc v zájmu blaha svých občanů. Ale toto pravidlo se v mém případě nedá použít.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira uvažoval takto: neměl žádné místo ve vládě — království vedl Duryodhana a o všechny obyvatele bylo dobře postaráno a tolik živých bytostí bylo zabito jenom kvůli jeho osobnímu zájmu získat království z Duryodhanových rukou. Jelikož k zabíjení nedošlo v rámci správy státu, ale pro jeho vlastní povýšení, bral zodpovědnost za všechny hříchy na sebe.

1.8.51

Verš

strīṇāṁ mad-dhata-bandhūnāṁ
droho yo ’sāv ihotthitaḥ
karmabhir gṛhamedhīyair
nāhaṁ kalpo vyapohitum

Synonyma

strīṇām — žen; mat — mnou; hata-bandhūnām — přátel, kteří jsou zabiti; drohaḥ — nepřátelství; yaḥ — to; asau — ti všichni; iha — zde; utthitaḥ — vzešlo; karmabhiḥ — prací; gṛhamedhīyaiḥ — osobami, které pečují o hmotné blaho; na — nikdy; aham — já; kalpaḥ — očekávat; vyapohitum — odčinit.

Překlad

Zabil jsem mnoho přátel žen, a tím jsem způsobil takové nepřátelství, jaké nelze odčinit žádnou hmotně prospěšnou prací.

Význam

Gṛhamedhī jsou ti, jejichž jedinou starostí je veřejně prospěšná práce v zájmu hmotné prosperity. Této hmotné prosperitě někdy brání hříšné činnosti, protože materialisté se při vykonávání hmotných povinností nevyhnutelně dopouštějí hříchů. Vedy proto doporučují několik druhů obětí, které tyto hříšné reakce odstraní. Ve Vedách je řečeno, že aśvamedha-yajña (oběť koně) může odstranit účinky i takového hříchu, jako je brahma-hatyā (zabití brāhmaṇy).

Yudhiṣṭhira Mahārāja tuto aśvamedha-yajñu vykonal, ale myslel si, že ani takovou obětí se nemůže zbavit účinků velikých hříchů, kterých se dopustil. Ve válce jdou do boje manžel nebo bratr, nebo dokonce i otec a synové. A když padnou, vzniká nové nepřátelství. Tímto způsobem se vytváří dlouhý řetězec akcí a reakcí, kterému nelze zabránit ani tisíci aśvamedha-yajñami.

To je zákon práce karmy. S akcí vytváří zároveň další reakci a řetězec hmotných činností tak neustále narůstá a uvazuje člověka k hmotnému otroctví. Bhagavad-gītā (9.27-28) naznačuje, že jediným způsobem, jak zastavit akce a reakce na cestě práce, je vykonávat tuto práci pro Nejvyššího Pána. Bitva na Kurukṣetře ve skutečnosti proběhla vůlí Nejvyššího Pána Śrī Kṛṣṇy, což dokládá i On Sám, a pouze Jeho vůlí Yudhiṣṭhira usedl na trůn v Hastināpuru. Proto se Pāṇḍuovců zdaleka nedotkl žádný hřích, neboť oni pouze plnili příkazy Pána. Ti však, kteří vyhlašují válku kvůli svým osobním zájmům, nesou za všechno plnou zodpovědnost.

1.8.52

Verš

yathā paṅkena paṅkāmbhaḥ
surayā vā surākṛtam
bhūta-hatyāṁ tathaivaikāṁ
na yajñair mārṣṭum arhati

Synonyma

yathā — stejně jako; paṅkena — blátem; paṅka-ambhaḥ — voda zkalená blátem; surayā — vínem; vā — ani; surākṛtam — nečistota vzniklá lehkým dotykem vína; bhūta-hatyām — zabíjení zvířat; tathā — tak; eva — jistě; ekām — jeden; na — nikdy; yajñaiḥ — předepsanými obětmi; mārṣṭum — odčinit; arhati — má smysl.

Překlad

Stejně jako blátem zkalenou vodu nelze přecedit blátem a vínem znečištěnou nádobu nelze vyčistit vínem, tak ani zabití lidí nelze odčinit obětováním zvířat.

Význam

Účelem obětí aśvamedha-yajña nebo gomedha-yajña, při nichž se obětoval kůň nebo býk, samozřejmě nebylo zvíře zabít. Pán Caitanya řekl, že obětováním na oltáři yajñi se těmto zvířatům vracelo mládí a dával nový život. Mělo to pouze dokázat účinnost védských hymnů. Správný přednes védských hymnů jistě vykonavatele ušetří hříšných reakcí, ale pokud tyto oběti proběhnou nepatřičným způsobem pod nekvalifikovaným vedením, na vykonavatele padá zodpovědnost za obětování zvířete. V tomto věku sváru a pokrytectví není možné vykonat oběti dokonale, neboť je nedostatek zkušených brāhmaṇů, kteří jsou toho schopní. Mahārāja Yudhiṣṭhira tedy naráží na vykonávání obětí ve věku Kali. Jediná oběť doporučovaná v Kali-yuze je hari-nāma-yajña, kterou zavedl Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu. Je však nesmyslné zabíjet zvířata, a pak se to snažit odčinit vykonáváním hari-nāma-yajñi. Oddaní Pána nikdy nezabijí zvíře ve vlastním zájmu a zároveň (jak Pán nařídil Arjunovi) se nezdráhají plnit povinnosti kṣatriyů. Vše je tedy v pořádku, je-li to vykonáno v souladu s vůlí Pána. A to je možné pouze pro oddané.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k osmé kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Modlitby královny Kuntī a zachránění Parīkṣita”.

KAPITOLA DEVÁTÁ

Bhīṣmadevův odchod v přítomnosti Pána Kṛṣṇy

1.9.1

Verš

sūta uvāca
iti bhītaḥ prajā-drohāt
sarva-dharma-vivitsayā
tato vinaśanaṁ prāgād
yatra deva-vrato ’patat

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; iti — takto; bhītaḥ — mající obavy z; prajā-drohāt — kvůli zabití podřízených; sarva — všechna; dharma — náboženské jednání; vivitsayā — pro pochopení; tataḥ — proto; vinaśanam — místo, kde se boj odehrál; prāgāt — šel; yatra — kde; deva-vrataḥ — Bhīṣmadeva; apatat — ležel připraven k odchodu.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Mahārāja Yudhiṣṭhira, plný obav z toho, kolik podřízených zabil na Kuruovském bitevním poli, se vydal na místo, kde se odehrál ten velký masakr. Na loži z šípů tam ležel Bhīṣmadeva, připraven opustit tento svět.

Význam

V této deváté kapitole bude Bhīṣmadeva podle vůle Pána Śrī Kṛṣṇy poučovat krále Yudhiṣṭhira pokyny ohledně předepsaných povinností. Bhīṣmadeva také těsně před svým odchodem z tohoto světa smrtelníků přednese Pánu svoji poslední modlitbu a tak bude osvobozen z otroctví dalších hmotných činností. Bhīṣmadeva dostal požehnání, že bude muset opustit své hmotné tělo, jenom když si to bude přát, a z vlastního rozhodnutí ležel na loži ze šípů. Tento odchod velikého válečníka upoutal pozornost všech největších osobností tehdejší doby, a všichni se u něho shromáždili, aby této velké duši projevili svoji lásku, úctu a náklonnost.

1.9.2

Verš

tadā te bhrātaraḥ sarve
sadaśvaiḥ svarṇa-bhūṣitaiḥ
anvagacchan rathair viprā
vyāsa-dhaumyādayas tathā

Synonyma

tadā — tehdy; te — ti všichni; bhrātaraḥ — bratři; sarve — všichni společně; sat-aśvaiḥ — tažených nejlepšími koňmi; svarṇa — zlato; bhūṣitaiḥ — ozdobených s; anvagacchan — následovali jeden za druhým; rathaiḥ — na válečných vozech; viprāḥ — ó brāhmaṇové; vyāsa — mudrc Vyāsa; dhaumya — Dhaumya; ādayaḥ — a jiní; tathā — také.

Překlad

Všichni bratři ho tehdy následovali na nádherných vozech, v nichž byli zapřaženi nejlepší koně ozdobení zlatými šperky. Doprovázel je i Vyāsa a ṛṣiové jako Dhaumya (učený kněz Pāṇḍuovců) a další.

1.9.3

Verš

bhagavān api viprarṣe
rathena sa-dhanañjayaḥ
sa tair vyarocata nṛpaḥ
kuvera iva guhyakaiḥ

Synonyma

bhagavān — Osobnost Božství (Śrī Kṛṣṇa); api — také; vipra-ṛṣe — ó mudrci mezi brāhmaṇy; rathena — na voze; sa-dhanañjayaḥ — s Dhanañjayou (Arjunou); saḥ — On; taiḥ — jimi; vyarocata — vypadal velice aristokraticky; nṛpaḥ — král (Yudhiṣṭhira); kuvera — Kuvera, pokladník polobohů; iva — jako; guhyakaiḥ — společníci nazývaní Guhyakové.

Překlad

Ó mudrci mezi brāhmaṇy, následoval je také Pán Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, sedící na voze s Arjunou. Král Yudhiṣṭhira proto vypadal velice aristokraticky — jako Kuvera obklopený svými společníky (Guhyaky).

Význam

Pán Śrī Kṛṣṇa chtěl, aby Pāṇḍuovci předstoupili před Bhīṣmadeva v co největším aristokratickém lesku, aby se ještě před smrtí mohl potěšit pohledem na jejich štěstí. Kuvera je nejbohatší ze všech polobohů a král Yudhiṣṭhira v této situaci vypadal jako on (Kuvera), protože procesí společně se Śrī Kṛṣṇou plně odpovídalo majestátu krále Yudhiṣṭhira.

1.9.4

Verš

dṛṣṭvā nipatitaṁ bhūmau
divaś cyutam ivāmaram
praṇemuḥ pāṇḍavā bhīṣmaṁ
sānugāḥ saha cakriṇā

Synonyma

dṛṣṭvā — když viděli; nipatitam — ležícího; bhūmau — na zemi; divaḥ — z nebe; cyutam — spadlý; iva — jako; amaram — polobůh; praṇemuḥ — poklonili se; pāṇḍavāḥ — synové Pāṇḍua; bhīṣmam — Bhīṣmovi; sa-anugāḥ — s mladšími bratry; saha — také s; cakriṇā — Pán (nesoucí disk).

Překlad

Když viděli Bhīṣmu, který ležel na zemi jako polobůh spadlý z nebe, pāṇḍuovský král Yudhiṣṭhira se svými mladšími bratry a Pánem Kṛṣṇou se před ním poklonili.

Význam

Pán Kṛṣṇa byl mimo jiné mladším bratrancem Mahārāje Yudhiṣṭhira a také důvěrným přítelem Arjuny, ale všichni členové pāṇḍuovské rodiny Ho znali jako Nejvyšší Osobnost Božství. Přestože si byl Pán Svého svrchovaného postavení vědom, zachovával vždy lidské zvyky, a proto se poklonil před umírajícím Bhīṣmadevem jako by byl jedním z mladších bratrů krále Yudhiṣṭhira.

1.9.5

Verš

tatra brahmarṣayaḥ sarve
devarṣayaś ca sattama
rājarṣayaś ca tatrāsan
draṣṭuṁ bharata-puṅgavam

Synonyma

tatra — tam; brahma-ṛṣayaḥ — ṛṣiové mezi brāhmaṇy; sarve — všichni; deva-ṛṣayaḥ — ṛṣiové mezi polobohy; ca — a; sattama — nacházející se v kvalitě dobra; rāja-ṛṣayaḥ — ṛṣiové mezi králi; ca — a; tatra — na tom místě; āsan — byli přítomní; draṣṭum — aby viděli; bharata — potomci krále Bharaty; puṅgavam — hlavní z nich.

Překlad

Všechny velké duše ve vesmíru — ṛṣiové mezi polobohy, brāhmaṇy a králi, nacházející se všichni v kvalitě dobra — se shromáždily, aby viděly hlavního potomka krále Bharaty (Bhīṣmu).

Význam

Ṛṣiové jsou ti, kteří dosáhli dokonalosti na duchovní cestě. Toho může dosáhnout každý, bez ohledu na to, zda je králem či potulným mnichem. Bhīṣmadeva byl sám také jedním z brahmaṛṣiů a byl hlavním potomkem krále Bharaty. Všichni ṛṣiové se nacházejí v kvalitě dobra. Shromáždili se u velkého válečníka, protože se dozvěděli o jeho blížící se smrti.

1.9.6-7

Verš

parvato nārado dhaumyo
bhagavān bādarāyaṇaḥ
bṛhadaśvo bharadvājaḥ
saśiṣyo reṇukā-sutaḥ

vasiṣṭha indrapramadas
trito gṛtsamado ’sitaḥ
kakṣīvān gautamo ’triś ca
kauśiko ’tha sudarśanaḥ

Synonyma

parvataḥ — Parvata Muni; nāradaḥ — Nārada Muni; dhaumyaḥ — Dhaumya; bhagavān — inkarnace Boha; bādarāyaṇaḥ — Vyāsadeva; bṛhadaśvaḥ — Bṛhadaśva; bharadvājaḥ — Bharadvāja; sa-śiṣyaḥ — společně s učedníky; reṇukā-sutaḥ — Paraśurāma; vasiṣṭhaḥ — Vasiṣṭha; indrapramadaḥ — Indrapramada; tritaḥ — Trita; gṛtsamadaḥ — Gṛtsamada; asitaḥ — Asita; kakṣīvān — Kakṣīvān; gautamaḥ — Gautama; atriḥ — Atri; ca — a; kauśikaḥ — Kauśika; atha — a také; sudarśanaḥ — Sudarśana.

Překlad

Přítomni byli všichni mudrci jako Parvata Muni, Nārada, Dhaumya, inkarnace Boha Vyāsa, Bṛhadaśva, Bharadvāja a Paraśurāma a žáci, Vasiṣṭha, Indrapramada, Trita, Gṛtsamada, Asita, Kakṣīvān, Gautama, Atri, Kauśika a Sudarśana.

Význam

Parvata Muni je pokládán za jednoho z nejstarších mudrců. Téměř neustále doprovází Nāradu Muniho; oba jsou vesmírní cestovatelé, kteří k putování prostorem nepotřebují žádný hmotný dopravní prostředek. Parvata Muni je také devarṣi, velký mudrc mezi polobohy, stejně jako Nārada. Zúčastnil se s Nāradou obětního obřadu Mahārāje Janamejayi, syna Mahārāje Parīkṣita, který chtěl při oběti zabít všechny hady světa. Parvata Muni a Nārada Muni se také nazývají Gandharvové, neboť dovedou cestovat vzduchem opěvujíce slávu Pána. Díky své schopnosti cestovat prostorem pozorovali ze vzduchu Draupadin obřad svayaṁvara (volbu manžela). Stejně jako Nārada Muni, také Parvata Muni často navštěvoval královské shromáždění nebeského krále Indry. Jako Gandharva někdy navštěvoval královské shromáždění Kuvery, jednoho z významných polobohů. Nārada i Parvata se jednou dostali do nesnází s dcerou Mahārāje Sṛñjayi. Mahārāja Sṛñjaya pak dostal od Parvaty Muniho požehnání, že se mu narodí syn.

Jméno Nārady Muniho je nerozlučně spjato s vyprávěním Purāṇ. Vypráví o něm také Bhāgavatam. Ve svém předchozím životě byl synem služebné, ale společností čistých oddaných byl osvícen oddanou službou a v příštím životě se z něho stal dokonalý člověk, jemuž se nikdo jiný nevyrovná. V Mahābhāratě se jeho jméno vyskytuje na mnoha místech. Je vůdčím devarṣim, tedy hlavním mudrcem mezi polobohy. Je synem a žákem Brahmājīho, a přes něj pokračuje učednická posloupnost Brahmovy školy. Zasvětil Prahlāda Mahārāje, Dhruvu Mahārāje a mnoho slavných oddaných Pána. Zasvětil dokonce i Vyāsadeva, autora védských písem, a Vyāsadeva zasvětil Madhvācāryu, a tak se Madhva-sampradāya, k níž patří i Gauḍīya-sampradāya, rozšířila po celém vesmíru. Śrī Caitanya Mahāprabhu také patří do Madhva-sampradāyi; to znamená, že Brahmājī, Nārada, Vyāsa, a pak Madhva, Caitanya a Gosvāmī, všichni patří do stejné učednické posloupnosti. Nāradajī již od nepaměti poučuje také mnohé krále. V Bhāgavatamu se dozvídáme, jak poučil Prahlāda Mahārāje v lůně jeho matky, Vasudeva, otce Kṛṣṇy, a také Mahārāje Yudhiṣṭhira.

Dhaumya: Velký mudrc, který vykonával přísná pokání na posvátném místě známém jako Utkocaka Tīrtha, byl určen královským knězem pāṇḍuovských králů. Zastával místo kněze při mnoha náboženských obřadech Pāṇḍuovců (saṁskāra) a každému z Pāṇḍuovců asistoval při jejich zásnubách s Draupadī. Byl s Pāṇḍuovci dokonce i ve vyhnanství a radil jim v těžkých dobách, když si nevěděli rady. Poradil jim, jak žít jeden rok v nepoznání, a Pāṇḍuovci se jeho pokynů pevně drželi. Jeho jméno se také pojí s velkým pohřebním obřadem, vykonávaným po bitvě na Kurukṣetře. V Mahābhāratě, Anuṣāsana-parvě (127.15-16), dává velice podrobné náboženské pokyny Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi. Byl vlastně ukázkovým knězem gṛhasthů, neboť vedl Pāṇḍuovce pravou cestou náboženství. Kněz má vést hospodáře na správné cestě āśrama-dharmy neboli předepsaných povinností dané kasty. Mezi rodinným knězem a duchovním mistrem není prakticky žádný rozdíl. Mudrci, světci a brāhmaṇové jsou určeni zvláště pro tyto funkce.

Bādarāyaṇa (Vyāsadeva): Je znám pod jmény Kṛṣṇa, Kṛṣṇa-dvaipāyana, Dvaipāyana, Satyavatī-suta, Pārāśarya, Parāśarātmaja, Bādarāyaṇa, Vedavyāsa atd. Je synem Mahāmuniho Parāśary z lůna Satyavatī před jejími zásnubami s Mahārājem Śantanuem, otcem velkého generála — praotce Bhīṣmadeva. Je mocnou inkarnací Nārāyaṇa a předává védskou moudrost světu. Vyāsadevovi se proto vzdává úcta před každým čtením védské literatury, zvláště Purāṇ. Śukadeva Gosvāmī byl jeho syn a ṛṣiové jako Vaiśampāyana byli jeho učedníky, kterým svěřil různá odvětví Ved. Je autorem velkého eposu Mahābhārata a velkého transcendentálního Bhāgavatamu. Sestavil Brahma-sūtry, zvané též Vedānta-sūtry či Bādarāyaṇā-sūtry. Díky svému přísnému pokání je nejuznávanějším autorem mezi mudrci. Když chtěl pro dobro všech lidí ve věku Kali zaznamenat velký epos Mahābhārata, hledal schopného písaře, který by dokázal zapsat jeho diktování. Na pokyn Brahmājīho se tohoto úkolu ujal Śrī Gaṇeśajī, ovšem za podmínky, že se Vyāsadeva při diktování ani na okamžik nezastaví. Mahābhārata tak byla sepsána společným úsilím Vyāsy a Gaṇeśe.

Na přání své matky Satyavatī, která byla později provdána za Mahārāje Śantanua, a na žádost Bhīṣmadeva, nejstaršího syna Mahārāje Śantanua a jeho první ženy Gangy tři vznešené syny se jmény Dhṛtarāṣṭra, Pāṇḍu a Vidura. Mahābhāratu Vyāsadeva napsal po bitvě na Kurukṣetře a po smrti všech jejích hrdinů. Poprvé byla přednesena na královském shromáždění Mahārāje Janamejayi, syna Mahārāje Parīkṣita.

Bṛhadaśva: Dávný mudrc, který se čas od času setkával s Mahārājem Yudhiṣṭhirem. Poprvé střetl Mahārāje Yudhiṣṭhira v Kāmyavanu. Tento mudrc vyprávěl příběh Mahārāje Naly. Je ještě jiný Bṛhadaśva, který je synem dynastie Ikṣvākua (Mahābhārata, Vana-parva 209.4-5).

Bharadvāja: Jeden ze sedmi velkých ṛṣiů. Byl přítomen na oslavách narození Arjuny. Tento mocný ṛṣi se kdysi věnoval přísnému pokání na břehu Gangy a jeho āśram v Prayāgadhāmu je známý dodnes. Tento ṛṣi se jednou během koupele v Ganze setkal s Ghṛtacī, jednou z překrásných nebeských nevěstek a vypustil símě, které bylo zachyceno a uchováváno v hliněné nádobě a později se z něho zrodil Droṇa. Droṇācārya je tedy synem Bharadvāji Muniho. Jiní říkají, že Bharadvāja, který byl otcem Droṇy, se liší od Maharṣiho Bharadvāji. Byl to veliký oddaný Brahmy, který jednou vyhledal Droṇācāryu a žádal ho, aby zastavil bitvu na Kurukṣetře.

Paraśurāma neboli Reṇukāsuta: Syn Maharṣiho Jamadagniho a Śrīmatī Reṇuky. Je proto také známý jako Reṇukāsuta. Je jednou z mocných inkarnací Pána. Jedenadvacetkrát pozabíjel všechny kṣatriye a jejich krví potěšil duše svých předků. Později se věnoval přísnému pokání v Mahendra Parvatě. Poté, co odejmul celou Zemi kṣatriyům, věnoval ji jako milodar Kaśyapovi Munimu. Protože byl Paraśurāma brāhmaṇou, naučil Droṇācāryu Dhanur-vedu neboli bojové umění. Byl také přítomný na korunovaci Mahārāje Yudhiṣṭhira a vedl tento obřad společně s dalšími velkými mudrci.

Paraśurāma je tak starý, že se v různých dobách setkal jak s Rāmou, tak s Kṛṣṇou. S Rāmou bojoval, ale Kṛṣṇu přijal jako Nejvyšší Osobnost Božství. Velebil též Arjunu, když ho viděl s Kṛṣṇou. Když se Bhīṣma odmítl oženit s Ambou, která ho chtěla za manžela, navštívila Ambā Paraśurāmu a on na její přání požádal Bhīṣmadeva, aby ji přijal za manželku. Přestože byl jedním z duchovních mistrů Bhīṣmadeva, Bhīṣma ho neuposlechl. Když Bhīṣmadeva nedbal jeho varování, Paraśurāma s ním bojoval. Jejich boj byl urputný a Paraśurāma byl nakonec s Bhīṣmou spokojen a udělil mu požehnání, že se stane největším bojovníkem na světě.

Vasiṣṭha: Velký a slavný mudrc mezi brāhmaṇy, dobře známý jako Brahmarṣi Vasiṣṭhadeva. Je význačnou postavou z období jak Rāmāyaṇy, tak Mahābhāraty. Vedl obřad korunovace Osobnosti Božství Śrī Rāmy. Byl přítomný rovněž na Kuruovském bitevním poli. Měl přístup na všechny vyšší a nižší planety a jeho jméno se také pojí s příběhem Hiraṇyakaśipua. Velké napětí bylo mezi ním a Viśvāmitrou, který chtěl jeho kāmadhenu—krávu, která plní všechna přání. Vasiṣṭha se o svoji kāmadhenu odmítal dělit, a Viśvāmitra za to zabil sto jeho synů. On jako dokonalý brāhmaṇa všechny výpady Viśvāmitry toleroval. Zoufalý z Viśvāmitrova mučení se jednou snažil spáchat sebevraždu, ale žádný jeho pokus se nevydařil. Vrhl se s hory, jenže kameny, na něž dopadl, se změnily v hromadu bavlny, a tak byl zachráněn. Vrhl se do oceánu, jenže vlny ho vyplavily na břeh. Vrhl se do řeky, jenže řeka ho také donesla na břeh. Všechny jeho sebevražedné pokusy tedy byly neúspěšné. Je též jedním ze sedmi ṛṣiů a je manželem proslulé hvězdy Arundhatī.

Indrapramada: Další slavný ṛṣi.

Trita: Jeden ze tří synů Prajāpatiho Gautamy; jeho starší bratři se jmenovali Ekat a Dvita. Všichni bratři byli velcí mudrci a přísně dodržovali náboženské zásady. Díky přísnému pokání byli povýšeni na Brahmaloku (planetu, kde žije Brahmājī). Jednou spadl Trita Muni do studny. Byl také organizátorem mnoha obětí a jako jeden z velkých mudrců přišel i on vzdát svoji úctu Bhīṣmajīmu na jeho smrtelném loži. Byl jedním ze sedmi mudrců na Varuṇaloce. Pocházel ze západních zemí světa; pravděpodobně z některé z evropských zemí. V té době byla védská kultura rozšířena po celém světě.

Gṛtsamada: Jeden z mudrců nebeského království. Byl blízkým přítelem Indry, krále nebes, a byl stejně velký jako Bṛhaspati. Navštěvoval často královské shromáždění Mahārāje Yudhiṣṭhira a navštívil také místo, kde Bhīṣmadeva vydechl naposledy. Vykládal kdysi Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi o slávě Pána Śivy. Byl synem Vitahavyi a tělesnými rysy připomínal Indru. Nepřátelé Indry ho jednou omylem považovali za Indru a zajali ho. Bráhmanská společnost ho vysoce uctívala jako velikého znalce Ṛg Vedy. Žil v celibátu a byl velice mocný po všech stránkách.

Asita: Jeden král se také jmenoval Asita, ale zde se jedná o velikého mocného mudrce své doby jménem Asita Devala Ṛṣi. Vysvětlil svému otci 1 500 000 veršů z Mahābhāraty. Zúčastnil se také oběti hadů Mahārāje Janamejayi. Byl také spolu s dalšími velkými mudrci přítomný během korunovačního obřadu Mahārāje Yudhiṣṭhira. Poučoval též Mahārāje Yudhiṣṭhira na hoře Añjana. Byl rovněž jedním z oddaných Pána Śivy.

Kakṣīvān: Jeden ze synů Gautamy Muniho a otec velkého mudrce Candakausiky. Byl členem parlamentu Mahārāje Yudhiṣṭhira.

Atri: Atri Muni byl velký bráhmanský mudrc a jeden z mentálních synů Brahmājīho. Brahmājī je tak mocný, že může mít syna pouhým pomyšlením. Tito synové se nazývají mānasa-putrové. Atri je jeden ze sedmi mānasa-putrů Brahmājīho a ze sedmi velkých bráhmanských mudrců. V jeho rodině se také narodili velcí Pracetové. Atri Muni měl dva kṣatriyské syny, ze kterých se stali králové; král Arthama je jedním z nich. Je také jedním z prajāpatiů, kterých je dohromady dvacet jedna. Jeho žena se jmenovala Anasūyā. Pomáhal Mahārājovi Parīkṣitovi v jeho velkých obětech.

Kauśika: Jeden ze stálých ṛṣiů v královském shromáždění Mahārāje Yudhiṣṭhira. Setkal se několikrát s Pánem Kṛṣṇou. Stejné jméno má několik dalších mudrců.

Sudarśana: Disk, který je osobní zbraní Osobnosti Božství (Viṣṇua nebo Kṛṣṇy), je tou nejmocnější zbraní ze všech. Je mocnější než brahmāstry a ostatní ničivé pustošivé zbraně. V některých védských písmech se říká, že Śrī Kṛṣṇovi tuto zbraň daroval Agnideva, bůh ohně, ale Pán má ve skutečnosti tuto zbraň věčně při Sobě — Agnideva ji Kṛṣṇovi daroval asi tak, jako Mahārāja Rukma dal Pánovi Rukmiṇī. Pán přijímá takové dary Svých oddaných, přestože se jedná o Jeho věčné vlastnictví. Tuto zbraň podrobně popisuje Mahābhārata v části Ādi-parva. Pán s ní zabil Svého soka Śiśupāla a také Śālvu a jednou nabádal Svého přítele Arjunu, aby s ní i on zabíjel své nepřátele (Mahābhārata, Virāṭa-parva 56.3).

1.9.8

Verš

anye ca munayo brahman
brahmarātādayo ’malāḥ
śiṣyair upetā ājagmuḥ
kaśyapāṅgirasādayaḥ

Synonyma

anye — mnoho jiných; ca — také; munayaḥ — mudrců; brahman — ó brāhmaṇové; brahmarāta — Śukadeva Gosvāmī; ādayaḥ — a jemu podobní; amalāḥ — zcela očištění; śiṣyaiḥ — žáky; upetāḥ — doprovázení; ājagmuḥ — dorazili; kaśyapa — Kaśyapa; āṅgirasa — Āṅgirasa; ādayaḥ — další.

Překlad

Dorazilo tam mnoho dalších, jako Śukadeva Gosvāmī a jiné očištěné duše, Kaśyapa, Āṅgirasa a další, doprovázení svými žáky.

Význam

Śukadeva Gosvāmī (Brahmarāta): Proslulý syn a žák Śrī Vyāsadeva, který ho naučil nejdříve Mahābhāratu a poté Śrīmad-Bhāgavatam. Śukadeva Gosvāmī přednesl 1 400 000 veršů Mahābhāraty shromáždění Gandharvů, Yakṣasů a Rākṣasů a poprvé přednesl Śrīmad-Bhāgavatam za přítomnosti Mahārāje Parīkṣita. Studoval u svého otce důkladně celou védskou literaturu, a na základě svých rozsáhlých znalostí náboženských zásad se stal zcela očištěnou duší. Z Mahābhāraty, Sabhā-parvy (4.11) se dozvídáme, že byl přítomný také na královském shromáždění Mahārāje Yudhiṣṭhira a při půstu Mahārāje Parīkṣita. Jako správný žák Śrī Vyāsadeva se svého otce dotazoval velice obsáhle na zásady náboženství a na duchovní hodnoty, a jeho otec ho na oplátku uspokojil tím, že ho naučil jógový systém, pomocí kterého člověk může dosáhnout duchovního království, vysvětlil mu rozdíl mezi plodonosnou prací a empirickým poznáním, způsoby a prostředky dosažení duchovní realizace, a popsal čtyři āśramy (tzn. život studenta, život hospodáře, život v ústraní a život v odříkání), vznešené postavení Nejvyšší Osobnosti Božství, metodu, jak vidět Pána tváří v tvář, znaky pravého uchazeče o poznání pravdy, pět prvků, jedinečné postavení inteligence, vědomí hmotné přírody a živé bytosti, příznaky seberealizované duše, principy činnosti hmotného těla, příznaky vlivu kvalit přírody, strom věčných přání a psychické činnosti. Se svolením svého otce a Nāradajīho jednou navštívil planetu Slunce. Popisy jeho cestování vesmírem podává Śānti-parva, Mahābhārata (332). Nakonec dosáhl transcendentální říše. Je známý pod různými jmény jako Araṇeya, Aruṇisuta, Vaiyāsaki a Vyāsātmaja.

Kaśyapa: Jeden z prajāpatiů, syn Marīciho a jeden ze zeťů Prajāpatiho Dakṣi. Je otcem obrovského ptáka Garuḍy, jemuž byli dáni za potravu sloni a želvy. Oženil se s třinácti dcerami Prajāpatiho Dakṣi, které se jmenovaly Aditi, Diti, Danu, Kāṣṭhā, Ariṣṭā, Surasā, Ilā, Muni, Krodhavaśā, Tāmrā, Surabhi, Saramā a Timi. S těmito manželkami počal mnoho dětí, jak polobohů, tak démonů. První manželka, Aditi, porodila všech dvanáct Ādityů, jednímž z nich je Vāmana, inkarnace Boha. Tento velký mudrc Kaśyapa byl přítomný také při zrození Arjuny. Paraśurāma mu daroval celý svět a on později Paraśurāmu požádal, aby tento svět opustil. Jeho dalším jménem je Ariṣṭanemi. Žije na severní straně vesmíru.

Āṅgirasa: Syn Mahaṛṣiho Aṅgiry známý pod jménem Bṛhaspati, kněz polobohů. Říká se, že Droṇācārya byl jeho částečnou inkarnací. Śukrācārya byl duchovní mistr démonů a Bṛhaspati se postavil proti němu. Jeho synem je Kaca, a Bharadvājovi Munimu daroval jako prvnímu ohnivou zbraň. Se svojí ženou Candramāsī, jednou z význačných hvězd, počal šest synů (také boha ohně). Uměl cestovat prostorem, a proto se mohl ukázat i na planetách Brahmaloce a Indraloce. Radil králi nebes Indrovi, jak porazit démony. Jednou proklel Indru, který se tak stal vepřem na Zemi a nechtěl se ani vrátit zpět na nebesa. Taková je přitažlivá moc iluzorní energie. Ani vepř se nechce rozloučit se svým pozemským vlastnictvím, i když se mu nabízí nebeské království. Byl náboženským učitelem obyvatel různých planet.

1.9.9

Verš

tān sametān mahā-bhāgān
upalabhya vasūttamaḥ
pūjayām āsa dharma-jño
deśa-kāla-vibhāgavit

Synonyma

tān — ti všichni; sametān — shromáždění; mahā-bhāgān — všichni velice mocní; upalabhya — obdrželi; vasu-uttamaḥ — nejlepší mezi Vasuy (Bhīṣmadeva); pūjayām āsa — uvítal; dharma-jñaḥ — ten, kdo zná náboženské zásady; deśa — místo; kāla — čas; vibhāga-vit — ten, kdo ví, jak se zachovat podle místa a času.

Překlad

Bhīṣmadeva, nejlepší z osmi Vasuů, přijal a uvítal všechny velké a mocné mudrce, kteří se tam shromáždili, jelikož dokonale znal všechny náboženské zásady s ohledem na místo a čas.

Význam

Zkušení religionisté vědí, jak dokonale upravit náboženské zásady podle místa a času. Všichni velcí ācāryové, náboženští kazatelé či reformátoři světa uskutečnili svá poslání přizpůsobením náboženských zásad podle času a místa. V různých částech světa panuje různé podnebí a podmínky, a chce-li někdo vyplnit svou povinnost a kázat Boží poselství, musí velice dobře vědět, jak vše přizpůsobit podle místa a času. Bhīṣmadeva byl jednou z dvanácti velkých autorit při kázání kultu oddané služby, a proto věděl, jak přijmout a uvítat všechny mocné mudrce, kteří přišli ze všech končin vesmíru a shromáždili se u jeho smrtelného lože. Jistě pro něho nebylo možné, aby je uvítal a přijal fyzicky, neboť za prvé nebyl ve svém domě a za druhé to nedovoloval jeho zdravotní stav. Mysl měl však stále jasnou a mohl srdečnými slovy vyjádřit své pocity a náležitě tak přijmout každého. Osobní povinnosti lze plnit činností těla, mysli a slov. Bhīṣma dobře věděl, jak všeho použít na správném místě, a nečinilo mu proto potíže přijmout mudrce přesto, že byl tělesně nezpůsobilý.

1.9.10

Verš

kṛṣṇaṁ ca tat-prabhāva-jña
āsīnaṁ jagad-īśvaram
hṛdi-sthaṁ pūjayām āsa
māyayopātta-vigraham

Synonyma

kṛṣṇam — Pánu Kṛṣṇovi; ca — také; tat — Jeho; prabhāva-jñaḥ — znalec slávy (Bhīṣma); āsīnam — sedící; jagat-īśvaram — Pán vesmíru; hṛdi-stham — sídlící v srdci; pūjayām āsa — uctívaný; māyayā — vnitřní silou; upātta — projevil; vigraham — podobu.

Překlad

Pán Śrī Kṛṣṇa sídlí v srdci každého, ale přesto projevuje Svojí vnitřní silou Svou transcendentální podobu. Tentýž Pán seděl před Bhīṣmadevem, a jelikož Bhīṣmadeva znal Jeho slávu, patřičně Ho uctil.

Význam

Pán projevuje Svoji všemohoucnost tím, že je přítomný všude zároveň. Je vždy přítomný ve Svém věčném sídle Goloce Vṛndāvaně a zároveň je přítomný v srdci každého a dokonce i v každém neviditelném atomu. Když projevuje Svoji věčnou transcendentální podobu v hmotném světě, činí tak Svojí vnitřní silou. Vnější síla neboli hmotná energie nemá s Jeho věčnou podobou nic společného. To vše Śrī Bhīṣmadeva věděl, a proto Pána náležitě uctil.

1.9.11

Verš

pāṇḍu-putrān upāsīnān
praśraya-prema-saṅgatān
abhyācaṣṭānurāgāśrair
andhībhūtena cakṣuṣā

Synonyma

pāṇḍu — zesnulý otec Mahārāje Yudhiṣṭhira a jeho bratrů; putrān — jeho synové; upāsīnān — sedící tiše poblíž; praśraya — přemoženi; prema — pocity lásky; saṅgatān — sešli se; abhyācaṣṭa — blahopřál; anurāga — srdečně; aśraiḥ — slzami v extázi; andhībhūtena — zaplaven; cakṣuṣā — v jeho očích.

Překlad

Synové Mahārāje Pāṇḍua seděli tiše poblíž, přemoženi náklonností ke svému umírajícímu praotci. Jakmile je Bhīṣmadeva uviděl, srdečně jim blahopřál. V očích měl slzy extáze, neboť se ho zmocnila láska a náklonnost.

Význam

Když Mahārāja Pāṇḍu zemřel, všichni jeho synové byli ještě děti, a tak vyrůstali pod přirozeným láskyplným dohledem starších členů královské rodiny, zvláště Bhīṣmadeva. Později, když Pāṇḍuovci dospěli, byli podvedeni vychytralým Duryodhanou a jeho společníky, a Bhīṣmadeva se z politických důvodů nemohl přidat na jejich stranu, přestože věděl, že jsou nevinní a že bylo zbytečné přivádět je do nesnází. Když v poslední fázi svého života Bhīṣmadeva viděl své nejvznešenější vnuky vedené Mahārājem Yudhiṣṭhirem sedět velice pokorně po jeho boku, nemohl se ubránit slzám, které mu samy vytryskly z očí. Bhīṣmadeva, veliký praotec a válečník, tak se slzami v očích vzpomínal na všechna strádání, která jeho zbožní vnukové museli protrpět. Byl samozřejmě šťastný, že Yudhiṣṭhira usedl na trůn namísto Duryodhany, a začal jim proto blahopřát.

1.9.12

Verš

aho kaṣṭam aho ’nyāyyaṁ
yad yūyaṁ dharma-nandanāḥ
jīvituṁ nārhatha kliṣṭaṁ
vipra-dharmācyutāśrayāḥ

Synonyma

aho — och; kaṣṭam — jaká hrozná utrpení; aho — och; anyāyyam — jaká hrozná nespravedlnost; yat — neboť; yūyam — vy všichni, dobré duše; dharma-nandanāḥ — syn zosobněného náboženství; jīvitum — zůstat naživu; na — nikdy; arhatha — zasluhovali; kliṣṭam — utrpení; vipra — brāhmaṇové; dharma — zbožnost; acyuta — Bůh; āśrayāḥ — chráněni.

Překlad

Bhīṣmadeva pravil: Och, jak hroznému utrpení a nespravedlnostem jste byly vy dobré duše vystaveny za to, že jste synové zosobněného náboženství. Po takových útrapách byste ani neměli být naživu, ale vás chránili brāhmaṇové, Bůh a náboženství.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira se necítil dobře po velikém masakru na Kuruovském bitevním poli. Bhīṣmadeva to chápal, a proto nejprve promluvil o hrozném utrpení Mahārāje Yudhiṣṭhira. Král se dostal do nesnází vyloženou nespravedlností a bitva na Kurukṣetře měla tuto nespravedlnost urovnat. Nebylo tedy důvodu, aby velkého masakru litoval. Bhīṣmadeva obzvláště zdůraznil, že je vždy chránili brāhmaṇové, Pán a náboženské zásady. Dokud byly tyto tři důležité faktory na jejich straně, nebylo důvodu ke zklamání. Bhīṣmadeva proto Mahārāje Yudhiṣṭhira povzbuzoval a chtěl rozptýlit jeho trudné myšlenky. Ten, kdo pod vedením pravých brāhmaṇů a vaiṣṇavů a za přísného dodržování náboženských zásad plně spolupracuje s přáním Pána, nemá jediný důvod k trudomyslnosti ani v těch nejobtížnějších životních podmínkách, byť jsou jakkoliv nesnadné. Bhīṣmadeva, který je uznávanou autoritou, na to chtěl Pāṇḍuovce upozornit.

1.9.13

Verš

saṁsthite ’tirathe pāṇḍau
pṛthā bāla-prajā vadhūḥ
yuṣmat-kṛte bahūn kleśān
prāptā tokavatī muhuḥ

Synonyma

saṁsthite — po odchodu z tohoto světa; ati-rathe — velkého generála; pāṇḍau — Pāṇḍua; pṛthā — Kuntī; bāla-prajā — s malými dětmi; vadhūḥ — má snacha; yuṣmat-kṛte — kvůli vám; bahūn — mnohé; kleśān — pohromy; prāptā — zažívala; toka-vatī — přestože měla dospělé syny; muhuḥ — stále.

Překlad

Také má snacha Kuntī velice trpěla — nejprve po smrti velkého generála Pāṇḍua ovdověla s mnoha dětmi, a poté, když jste vyrostli, trpěla kvůli vašim činům.

Význam

Strádání Kuntīdevī bylo dvojnásob bolestné. Velice trpěla tím, že brzy ovdověla a musela své malé děti nechat vychovat v královské rodině. A když děti vyrostly, trpěla dále kvůli činům svých synů. Její utrpení pokračovalo. Znamená to, že utrpení bylo jejím osudem, a takové věci musíme snášet smířeně.

1.9.14

Verš

sarvaṁ kāla-kṛtaṁ manye
bhavatāṁ ca yad-apriyam
sapālo yad-vaśe loko
vāyor iva ghanāvaliḥ

Synonyma

sarvam — to vše; kāla-kṛtam — jsouce dílem nezastavitelného času; manye — myslím; bhavatām ca — pro vás též; yat — cokoliv; apriyam — ohavné; sa-pālaḥ — s vládci; yat-vaśe — ovládané časem; lokaḥ — každý na každé planetě; vayoḥ — vítr přenáší; iva — jako; ghana-āvaliḥ — obrys mračen.

Překlad

Podle mého názoru to vše bylo způsobeno nezastavitelným časem, pod jehož vládou se hýbe každý na každé planetě, stejně jako mraky se hýbou podle větru.

Význam

Stejně jako čas ovládá všechny planety, ovládá také celý vesmírný prostor. Všechny obrovské planety včetně Slunce ovládá síla vzduchu, stejně jako když vzduch pohybuje s mraky. Podobně nezastavitelný kāla neboli čas ovládá i působení vzduchu a ostatních prvků. Vše je tedy pod vládou svrchovaného kāly, který je mocným zástupcem Pána v hmotném světě. Yudhiṣṭhira proto neměl litovat nepochopitelného působení času. Dokud jsme v hmotném světě, musíme snášet akce a reakce času. Yudhiṣṭhira si neměl myslet, že se v předchozím životě dopustil hříchů a nyní trpí následky. I nejzbožnější lidé musí trpět v podmínkách hmotné přírody. Zbožný člověk je však věrný Pánu, jelikož je vedený pravým brāhmaṇou a vaiṣṇavou, který dodržuje náboženské zásady. Následovat tyto tři principy vedení má být cílem života. Nemáme být znepokojeni záludnostmi věčného času. Pod vládou času je i velký vládce vesmíru Brahmājī a neměli bychom nelibě nést, že nám vládne čas, přestože upřímně následujeme náboženské zásady.

1.9.15

Verš

yatra dharma-suto rājā
gadā-pāṇir vṛkodaraḥ
kṛṣṇo ’strī gāṇḍivaṁ cāpaṁ
suhṛt kṛṣṇas tato vipat

Synonyma

yatra — kde je; dharma-sutaḥ — syn Dharmarāje; rājā — král; gadā-pāṇiḥ — s mocným kyjem v ruce; vṛkodaraḥ — Bhīma; kṛṣṇaḥ — Arjuna; astrī — nesoucí zbraň; gāṇḍivam — Gāṇḍīva; cāpam — luk; suhṛt — příznivce; kṛṣṇaḥ — Pán Kṛṣṇa, Osobnost Božství; tataḥ — toho; vipat — zvrat.

Překlad

Ó, jak podivuhodný je vliv neodvratitelného času! Nelze ho zastavit—jak by jinak byly možné zvraty v přítomnosti krále Yudhiṣṭhira, který je synem poloboha vládnoucího náboženství; Bhīmy, který je velkým bojovníkem s kyjem; velkého lučištníka Arjuny s jeho zbraní Gāṇḍīvou a především Pána, který vždy Pāṇḍuovcům velice přál?

Význam

Pāṇḍuovci měli vše po hmotné i duchovní stránce a nemohli si stěžovat na nedostatek. Hmotně byli zaopatřeni díky přítomnosti dvou velkých válečníků, Bhīmy a Arjuny, a po duchovní stránce byl samotný král symbolem náboženství a hlavně Pán Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, jim věnoval Svou osobní přízeň při všem, co dělali. A přesto je čekaly tvrdé životní zvraty. Nehledě na sílu jejich zbožných činů, sílu jejich osobností, sílu jejich zkušené vlády a sílu jejich zbraní pod přímým dohledem Pána Kṛṣṇy prošli Pāṇḍuovci mnoha zvraty, které lze vysvětlit pouze vlivem nevyhnutelného času, kāly. Kāla je totožný s Pánem Samotným a vliv času proto vyjadřuje nevysvětlitelné přání Nejvyššího. Nemá smysl naříkat nad něčím, co je mimo vládu lidských bytostí.

1.9.16

Verš

na hy asya karhicid rājan
pumān veda vidhitsitam
yad vijijñāsayā yuktā
muhyanti kavayo ’pi hi

Synonyma

na — nikdy; hi — jistě; asya — Jeho; karhicit — cokoliv; rājan — ó králi; pumān — kdokoliv; veda — zná; vidhitsitam — plán; yat — který; vijijñāsayā — vyčerpávajícím bádáním; yuktāḥ — zaměstnaný; muhyanti — zmatený; kavayaḥ — velcí filozofové; api — dokonce; hi — jistě.

Překlad

Ó králi, nikdo neví, jaký je plán Pána (Śrī Kṛṣṇy). I velcí filozofové jsou zmateni, nehledě na jejich vyčerpávající bádání.

Význam

Bhīṣma jakožto velká autorita (jedna z dvanácti autorit) naprosto odmítá obavy Mahārāje Yudhiṣṭhira ohledně jeho minulých hříšných činů a výsledného utrpení atd. Bhīṣma chtěl Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi připomenout, že nikdo, včetně polobohů jako jsou Śiva a Brahmā, nikdy nemohl předem určit skutečný plán Pána. Jak bychom ho mohli pochopit my? Nemá žádnou cenu ani se na to vyptávat. Ani to nejrozsáhlejší filozofické bádání mudrců nemůže určit Pánův plán. Nejlepším, co můžeme udělat, je jednoduše se podřídit příkazům Pána bez debat. Utrpení Pāṇḍuovců v žádném případě nebylo důsledkem jejich minulých činů. Pán chtěl naplnit Svůj plán a započít spravedlivé království a Jeho oddaní proto museli na čas trpět, aby ctnost nakonec zvítězila. Bhīṣmadeva byl jistě s jejich triumfálním vítězstvím spokojen a byl rád, že vidí krále Yudhiṣṭhira na trůnu, přestože sám bojoval proti němu. V bitvě na Kurukṣetře nemohl zvítězit ani tak velký válečník jako Bhīṣma, protože Pán chtěl ukázat, že neřest nikdy neporazí ctnost, bez ohledu na to, kdo je zastupuje. Bhīṣmadeva byl velkým oddaným Pána, ale vůlí Pána byl na straně nepřátel, protože Pán chtěl ukázat, že ani válečník jako Bhīṣma nemůže zvítězit na špatné straně.

1.9.17

Verš

tasmād idaṁ daiva-tantraṁ
vyavasya bharatarṣabha
tasyānuvihito ’nāthā
nātha pāhi prajāḥ prabho

Synonyma

tasmāt — proto; idam — toto; daiva-tantram — okouzlení prozřetelností; vyavasya — ujišťující; bharata-ṛṣabha — ó nejlepší mezi Bharatovými potomky; tasya — Jím; anuvihitaḥ — určené; anāthāḥ — bezmocný; nātha — ó pane; pāhi — starej se; prajāḥ — o podřízené; prabho — ó Pane.

Překlad

Ó nejlepší mezi potomky Bharaty (Yudhiṣṭhire), proto tvrdím, že to vše je Pánův plán. Jakmile přijmeš Pánův nepochopitelný plán, musíš se ho držet. Stal jsi se nyní vůdcem vlády a věz, můj pane, že tvou povinností je starat se o podřízené, kteří zůstali bez ochrany.

Význam

Lidové rčení říká, že žena učí snachu tím, že učí vlastní dceru. A Pán učí svět tím, že učí Své oddané. Oddaný nemá, co by se nového od Pána učil, neboť upřímného oddaného Pán učí vždy zevnitř. Kdykoliv se tedy stane, že Pán učí oddaného (jako tomu bylo v případě Bhagavad-gīty), je to lekce méně inteligentním lidem. Povinností oddaného tedy je, aby bez zdráhání přijímal útrapy jako požehnání od Pána. Bhīṣmadeva radil Pāṇḍuovcům, aby neváhali a ihned se ujali vládní zodpovědnosti. Po bitvě na Kurukṣetře se lidem nedostávalo ochrany a všichni čekali na to, kdy se Mahārāja Yudhiṣṭhira ujme moci. Čistý oddaný Pána přijímá útrapy jako Pánovu přízeň. Jelikož Pán je absolutní, není mezi tím žádný světský rozdíl.

1.9.18

Verš

eṣa vai bhagavān sākṣād
ādyo nārāyaṇaḥ pumān
mohayan māyayā lokaṁ
gūḍhaś carati vṛṣṇiṣu

Synonyma

eṣaḥ — -toto; vai — -pozitivně; bhagavān — -Osobnost Božství; sākṣāt — -původní; ādyaḥ — -první; nārāyaṇaḥ — -Nejvyšší Pán (který leží na vodě); pumān — svrchovaný poživatel; mohayan — -matoucí; māyayā — -Jeho samostvořenou energií; lokam — -planety; gūḍhaḥ — -nepředstavitelný; carati — -pohybuje se; vṛṣṇiṣu — -v rodině Vṛṣṇiů.

Překlad

Tento Śrī Kṛṣṇa není nikdo jiný, nežli nepochopitelná původní Osobnost Božství. Je to první Nārāyaṇa, svrchovaný poživatel. Žije však mezi potomky krále Vṛṣṇiho jako jeden z nás a mate nás vlastní samostvořenou energií.

Význam

Ve védském systému se poznání získává deduktivním způsobem. Védské poznání lze obdržet dokonalým způsobem od autorit prostřednictvím učednické posloupnosti. Toto poznání není nikdy dogmatické, jak se mylně domnívají méně inteligentní lidé. Matka je autoritou při zjišťování totožnosti otce. Pro tak důvěrné poznání neexistuje jiná autorita. Autorita tedy neznamená nic dogmatického. Tuto skutečnost potvrzuje Bhagavad-gītā ve čtvrté kapitole (Bg. 4.2). Chceme-li získat dokonalé poznání, musíme ho přijmout od autority. To se uznává všeobecně, a pouze podvodníci s tím nesouhlasí. Vezměme například novodobé kosmické lodě, které cestují vesmírem — když vědci prohlásí, že doletěly na odvrácenou stranu Měsíce, lidé jejich historkám slepě věří, protože přijali moderní vědce za své autority. Všemu, co řeknou autority, obyčejně lidé věří. Ale pokud jde o pravdu obsaženou ve védských písmech, učí se, že té věřit nemají. A když ji i přes to přijímají, přidávají si k ní odlišná vysvětlení. Každý člověk si přeje vnímat přímo védské poznání, ale zároveň ho pošetile popírá. Podvedení lidé tedy věří vědcům, jejich jedné autoritě, ale autoritu Ved odmítají. Výsledkem je degradace lidstva.

V tomto verši autorita prohlašuje Śrī Kṛṣṇu za původní Osobnost Božství a prvního Nārāyaṇa. Dokonce i takový impersonalista jako Ācārya Śaṅkara řekl na začátku svého komentáře k Bhagavad-gītě, že Nārāyaṇa, Osobnost Božství, je nad hmotným stvořením.* Vesmír je jedno z hmotných stvoření, ale Nārāyaṇa je vůči těmto hmotným věcem transcendentální.

* nārāyaṇaḥ paro 'vyaktād
aṇḍam avyakta-sambhavam
aṇḍasyāntas tv ime lokāḥ
sapta dvīpā ca medinī
(Śaṅkara: Bhagavad-gītā Bhāṣya)

Bhīṣmadeva je jedním z dvanácti mahājanů, kteří znají zásady transcendentálního poznání. Dosvědčuje, že Pán Śrī Kṛṣṇa je původní Osobnost Božství, a tuto skutečnost potvrzuje i neosobní filozof Śaṅkara. Shodují se na tom všichni ācāryové, a proto není možné nepřijímat Pána Śrī Kṛṣṇu jako původní Osobnost Božství. Bhīṣmadeva říká, že Pán je první Nārāyaṇa. Totéž potvrzuje Brahmājī v Bhāgavatamu (10.14.14). Kṛṣṇa je první Nārāyaṇa. V duchovním světě (na Vaikuṇṭhách) existuje neomezený počet Nārāyaṇů, a ti všichni jsou tatáž Osobnost Božství. Jsou pokládáni za úplné expanze původní Osobnosti Božství, Śrī Kṛṣṇy. Prvotní podoba Pána Śrī Kṛṣṇy se expanduje nejprve v podobě Baladeva, a Baladeva se potom expanduje do mnoha jiných podob jako je Saṅkarṣaṇa, Pradyumna, Aniruddha, Vāsudeva, Nārāyaṇa, Puruṣa, Rāma a Nṛsiṁha. Všechny tyto úplné expanze jsou tatáž viṣṇu-tattva a Śrī Kṛṣṇa je jejich společným původním zdrojem. On je proto přímá Osobnost Božství. Je stvořitelem hmotného světa a je Nārāyaṇem, vládnoucím Božstvem na všech vaikuṇṭhských planetách. Jeho příchody mezi lidské bytosti jsou tedy těžko pochopitelné a matoucí. Pán v Bhagavad-gītě praví, že pošetilí lidé Ho pokládají za jednu z lidských bytostí, aniž by znali tajemství Jeho příchodů.

Zmatenost o povaze Śrī Kṛṣṇy způsobuje vliv Jeho dvou energií—vnitřní a vnější — na Jeho třetí energii, která se nazývá okrajová. Živé bytosti jsou expanzemi Jeho okrajové energie, a jako takové jsou zmateny někdy vnitřní energií a někdy vnější. Zmatenost vnitřní energií se projevuje tak, že Śrī Kṛṣṇa se expanduje na neomezeně mnoho Nārāyaṇů a opětuje či přijímá transcendentální láskyplnou službu živých bytostí v transcendentálním světě. A pomocí Svých vnějších energetických expanzí sestupuje do hmotného světa mezi lidi, zvířata či polobohy, aby obnovil zapomenutý vztah, který k Němu mají živé bytosti v různých životních druzích. Velké autority včetně Bhīṣmy ovšem milostí Pána tomuto zmatení unikají.

1.9.19

Verš

asyānubhāvaṁ bhagavān
veda guhyatamaṁ śivaḥ
devarṣir nāradaḥ sākṣād
bhagavān kapilo nṛpa

Synonyma

asya — o Jeho; anubhāvam — slávě; bhagavān — nejmocnější; veda — zná; guhya-tamam — velice důvěrně; śivaḥ — Pán Śiva; deva-ṛṣiḥ — veliký mudrc mezi polobohy; nāradaḥ — Nārada; sākṣāt — přímo; bhagavān — Osobnost Božství; kapilaḥ — Kapila; nṛpa — ó králi.

Překlad

Ó králi, Pán Śiva, Nārada, mudrc mezi polobohy, a Kapila, Boží inkarnace, mají důvěrné vědomosti o Jeho slávě, které získali přímým stykem.

Význam

Všichni čistí oddaní jsou bhāvové — osoby, které znají slávu Pána v různých transcendentálních láskyplných službách. Stejně jako má Pán bezpočet expanzí Své úplné podoby, existuje také bezpočet čistých oddaných Pána, kteří Mu slouží v různých náladách vzájemného vztahu. Obvykle má Pán dvanáct velkých oddaných, jimiž jsou Brahmā, Nārada, Śiva, Kumāra, Kapila, Manu, Prahlāda, Bhīṣma, Janaka, Śukadeva Gosvāmī, Bali Mahārāja a Yamarāja. Bhīṣmadeva uvádí z těchto dvanácti, kteří znají slávu Pána, pouze tři významné postavy, přestože sám je jedním z nich. Śrīla Viśvanātha Cakravartī Ṭhākura, jeden z velkých ācāryů moderní doby, vysvětluje, že realizace anubhāvy, slávy Pána, se u oddaného projevuje nejprve extází s příznaky pocení, chvění těla, pláče, vyrážek na kůži těla atd., která se pak dále zvětšuje jasným pochopením slávy Pána. Toto různé chápání bhāvy lze vidět na vztahu Yaśody a Pána (když svazovala Pána provazy) a na vztahu Arjuny, kterému dělal Pán vozataje při láskyplných výměnách. Sláva Pána se projevuje tím, že před Svými oddanými vystupuje jako jejich podřízený, což je jen další podoba Jeho velikosti. Śukadeva Gosvāmī a Kumārové, kteří se již před tím nacházeli na transcendentální úrovni, se stali čistými oddanými pod vlivem dalšího rysu bhāvy. Překážky, které Pán přináší Svým oddaným, jsou dalším projevem transcendentální bhāvy mezi Pánem a oddanými. Pán říká: “Přivádím Své oddané do nesnází a oni se tak ještě více očistí při výměnách transcendentální bhāvy mezi jimi a Mnou.” Když se oddaný ocitne v nesnázích, nutně ho to osvobozuje od iluzorních hmotných vztahů. Hmotné vztahy se zakládají na vzájemném opětování hmotného požitku, pocházejícího především z hmotných zdrojů. Jakmile tedy tyto hmotné zdroje Pán odebere, oddaný je plně přitahován transcendentální láskyplnou službou Pánu. Tak Pán vytahuje pokleslou duši z bažin hmotné existence. Utrpení, které Pán udílí Svým oddaným, se liší od utrpení, které je výsledkem hříšného jednání. Zvláště velcí mahājanové — Brahmā, Śiva, Nārada, Kapila, Kumāra, Bhīṣma a další, jak bylo uvedeno výše — znají všechny tyto aspekty slávy Pána, a my je můžeme pochopit jejich milostí.

1.9.20

Verš

yaṁ manyase mātuleyaṁ
priyaṁ mitraṁ suhṛttamam
akaroḥ sacivaṁ dūtaṁ
sauhṛdād atha sārathim

Synonyma

yam — osoba; manyase — považuješ; mātuleyam — za bratrance z matčiny strany; priyam — velice drahého; mitram — přítele; suhṛt-tamam — horlivého příznivce; akaroḥ — vykonával; sacivam — rady; dūtam — posla; sauhṛdāt — s dobrou vůlí; atha — tak; sārathim — vozataj.

Překlad

Ó králi, ten, kterého jsi pouze z nevědomosti považoval za svého bratrance z matčiny strany, za svého velice drahého přítele, svého příznivce, rádce, posla, dobrodince atd., ta osoba je tato Osobnost Božství, Śrī Kṛṣṇa.

Význam

Pán Śrī Kṛṣṇa sice jednal jako bratranec, bratr, přítel, příznivec, rádce, posel, dobrodinec atd. Pāṇḍuovců, ale zároveň stále zůstával Nejvyšší Osobností Božství. Jako projev přízně ze Své bezpříčinné milosti prokazuje Svým ryzím oddaným služby různého druhu, ale to nikterak nemění Jeho postavení Absolutní Osoby. Považovat Ho za obyčejného člověka je ten nejhrubší druh nevědomosti.

1.9.21

Verš

sarvātmanaḥ sama-dṛśo
hy advayasyānahaṅkṛteḥ
tat-kṛtaṁ mati-vaiṣamyaṁ
niravadyasya na kvacit

Synonyma

sarva-ātmanaḥ — toho, kdo je přítomný v srdci každého; sama-dṛśaḥ — toho, kdo je stejně laskavý ke každému; hi — jistě; advayasya — Absolutního; anahaṅkṛteḥ — osvobozený od hmotného ztotožňování, od falešného ega; tat-kṛtam — vše co On udělá; mati — vědomí; vaiṣamyam — rozlišování; niravadyasya — osvobozený od veškeré připoutanosti; na — nikdy; kvacit — v jakémkoliv stádiu.

Překlad

Jako Absolutní Osobnost Božství je přítomný v srdci každého. Je stejně laskavý ke každému a prostý falešného ega a rozlišování, a všechny Jeho činnosti jsou neposkvrněné hmotou. Je vyrovnaný.

Význam

Jelikož Pán je absolutní, nic se od Něho neliší. Je kaivalya; neexistuje nic jiného než On. Všechno a všichni jsou projevem Jeho energie a On, který se od této energie neliší, je takto přítomný všude. Slunce je totožné s každým zlomkem slunečních paprsků, s každou jejich molekulou. A podobně je Pán rozšířený všude ve Svých různých energiích. Je Paramātmou, Nadduší, přítomnou v každém jako svrchovaný průvodce, a tím už je vozatajem a rádcem všech živých bytostí. Když se tedy staví do úlohy vozataje Arjuny, nikterak nemění Své vznešené postavení. Pouze silou oddané služby se Pán dostává do rolí vozataje či posla. Jelikož je absolutní duchovní totožností a nemá tudíž nic společného s hmotným pojetím života, žádný Jeho čin není vyšší nebo nižší. Jako Absolutní Osobnost Božství nemá žádné falešné ego a neztotožňuje se s ničím jiným, než je On Sám. Hmotné pojetí ega je v Něm naprosto vyvážené. Není pro Něho proto nic podřadného stát se vozatajem Svého čistého oddaného. To je velikost čistého oddaného, že jedině on může přimět milujícího Pána k tomu, aby mu sloužil.

1.9.22

Verš

tathāpy ekānta-bhakteṣu
paśya bhūpānukampitam
yan me ’sūṁs tyajataḥ sākṣāt
kṛṣṇo darśanam āgataḥ

Synonyma

tathāpi — přesto; ekānta — neochvějný; bhakteṣu — oddaným; paśya — pohleď sem; bhū-pa — ó králi; anukampitam — jak soucitný; yat — pro co; me — můj; asūn — život; tyajataḥ — končící; sākṣāt — přímo; kṛṣṇaḥ — Osobnost Božství; darśanam — před mými zraky; āgataḥ — laskavě přišel.

Překlad

A přestože je stejně laskavý ke každému, přišel nyní, na konci mého života, milostivě za mnou, neboť jsem Jeho neochvějný služebník.

Význam

Přestože je Svrchovaný Pán, Absolutní Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa, stejně nakloněný každému, přesto více tíhne ke Svému ryzímu oddanému, který se zcela odevzdal a pro kterého neexistuje jiný pán či ochránce. Neochvějná víra v Nejvyššího Pána jako ochránce, přítele a pána je přirozenou součástí věčného života. Živé bytosti je vůlí Všemohoucího dáno, že nejšťastnější je tehdy, když zaujme postavení absolutní závislosti.

Opačné sklony vedou k poklesnutí. Živá bytost má sklon poklesnout kvůli tomu, že mylně chápe svoji totožnost a přisuzuje si plnou nezávislost jednat jako vládce hmotného světa. V tomto falešném egoismu spočívá hlavní příčina všech nesnází. Za všech okolností se musíme směrovat k Pánovi.

Pán Kṛṣṇa se objevil u smrtelného lože Bhīṣmajīho, protože generál byl Jeho neochvějným oddaným. Arjuna byl spřízněný s Kṛṣṇou i tělesně, neboť Pán byl jeho bratrancem z matčiny strany. Bhīṣma však takto s Kṛṣṇou spřízněný nebyl. Veškerá přitažlivost se proto zakládala na důvěrném vztahu duše. Pána přesto těší více oslovení jako syn Mahārāje Nandy, syn Yaśody či milenec Rādhārāṇī, neboť tělesné vztahy jsou velice příjemné a přirozené. Takováto spřízněnost s Pánem na základě tělesného vztahu je dalším rysem výměn láskyplných služeb s Pánem. Bhīṣmadeva si je vědom této sladkosti transcendentálních nálad, a s oblibou proto Pána oslovuje jako Vijaya-sakhe, Pārtha-sakhe atd., což je stejné jako Nanda-nandana či Yaśodā-nandana. Nejlepším způsobem, jak ochutnat transcendentální sladkost ve styku s Pánem, je obrátit se na Něj prostřednictvím Jeho uznaných oddaných. Není správné pokoušet se navázat tento vztah přímo; vždy je nutné obrátit se na průzračně čistého a kvalifikovaného prostředníka, který nás povede správnou cestou.

1.9.23

Verš

bhaktyāveśya mano yasmin
vācā yan-nāma kīrtayan
tyajan kalevaraṁ yogī
mucyate kāma-karmabhiḥ

Synonyma

bhaktyā — s oddanou pozorností; āveśya — medituje; manaḥ — mysl; yasmin — v jehož; vācā — slovy; yat — Kṛṣṇa; nāma — svaté jméno; kīrtayan — opěvováním; tyajan — opouštějící; kalevaram — toto hmotné tělo; yogī — oddaný; mucyate — získává úlevu; kāma-karmabhiḥ — od plodonosných činů.

Překlad

Osobnost Božství, zjevující se v mysli oddaného díky jeho pozorné oddanosti, meditaci a zpívání svatého jména, ho osvobodí z pout plodonosných činností v okamžiku, kdy opouští své hmotné tělo.

Význam

Yoga znamená soustředění mysli, která je odtažená ode všech ostatních činností. Takové soustředění je skutečné samādhi — stoprocentní zaměstnání se ve službě Pánu. A ten, kdo se tímto způsobem soustředí, se nazývá yogī. Takový yogī jakožto oddaný Pána se zaměstnává ve službě Pánu dvacet čtyři hodiny denně, a veškerou svoji pozornost soustřeďuje na Pána, o kterém neustále medituje prostřednictvím devíti způsobů oddané služby, což je naslouchání, opěvování, vzpomínání, uctívání, pronášení modliteb, jednání jako dobrovolný služebník, vykonávání pokynů, navázání přátelského vztahu či obětování veškerého osobního vlastnictví službě Pánu. Touto jógovou praxí neboli spojením ve službě Pánu oddaný upoutá pozornost Pána Samotného, což vysvětluje v Bhagavad-gītě v souvislosti s dokonalým stavem samādhi. Pán prohlašuje takové vzácné duše za nejlepší z yogīnů. Takový dokonalý yogī dokáže Boží milostí soustředit svou mysl na Pána s plným vědomím, a když před opuštěním svého těla opakovaně pronáší Jeho jméno, vnitřní energie Pána ho okamžitě přemístí na jednu z věčných planet, kde není ani stopy po hmotném životě a jeho příznacích. V hmotném světě podléhá každá živá bytost život za životem trojímu utrpení podle své plodonosné práce. Hmotný život je pouze výsledkem hmotných tužeb. Oddaná služba Pánu nezabíjí přirozené touhy živé bytosti, ale uplatňuje je patřičným způsobem v oddané službě. To kvalifikuje touhu k přemístění do duchovního nebe. Generál Bhīṣmadeva hovoří zvláště o druhu yogy zvaném bhakti-yoga. On sám měl to štěstí, že před opuštěním hmotného těla měl Pána přímo před sebou. V následujících verších si proto přeje, aby Pán zůstal před jeho zraky.

1.9.24

Verš

sa deva-devo bhagavān pratīkṣatāṁ
kalevaraṁ yāvad idaṁ hinomy aham
prasanna-hāsāruṇa-locanollasan-
mukhāmbujo dhyāna-pathaś catur-bhujaḥ

Synonyma

saḥ — On; deva-devaḥ — Nejvyšší Pán pánů; bhagavān — Osobnost Božství; pratīkṣatām — kéž počká; kalevaram — tělo; yāvat — dokud; idam — toto (hmotné tělo); hinomi — opustím; aham — já; prasanna — veselý; hāsa — s úsměvem na tváři; aruṇa-locana — oči rudé jako ranní slunce; ullasat — nádherně ozdobený; mukha-ambujaḥ — lotosový květ Jeho obličeje; dhyāna-pathaḥ — na cestě mé meditace; catur-bhujaḥ — čtyřruká podoba Nārāyaṇa (Božstvo, které Bhīṣmadeva uctíval).

Překlad

Kéž můj Pán, který má čtyři paže a Jehož nádherně ozdobený lotosový obličej s očima rudýma jako vycházející slunce se usmívá, setrvá do okamžiku, kdy opustím toto hmotné tělo.

Význam

Bhīṣmadeva velice dobře věděl, že Pán Kṛṣṇa je původní Nārāyaṇa. Uctíval čtyřrukého Nārāyaṇa, ale byl si vědomý toho, že čtyřruký Nārāyaṇa je úplnou expanzí Pána Kṛṣṇy. Nepřímo si přál, aby Pán Śrī Kṛṣṇa projevil Svůj čtyřruký rys jako Nārāyaṇa. Vaiṣṇava se chová vždy pokorně. Bylo stoprocentně jisté, že Bhīṣmadeva vstoupí ihned po opuštění hmotného těla na Vaikuṇṭha-dhām, ale přesto si jako pokorný vaiṣṇava přál, aby mohl vidět Pánovu nádhernou tvář, jako kdyby hrozilo, že po opuštění současného těla už Pána neuvidí. Vaiṣṇava není pyšný, přestože Pán Svým čistým oddaným zaručuje vstup do Své říše. Bhīṣmadeva zde říká “dokud neopustím toto tělo”. Znamená to, že velký generál se chystal opustit tělo ze své vlastní vůle a že nepodléhal zákonům přírody. Byl tak mocný, že mohl ve svém těle zůstat tak dlouho, jak si přál. To bylo požehnání od jeho otce. Přál si, aby Pán před ním stál ve Své čtyřruké podobě Nārāyaṇa, aby se na Něho mohl soustředit a být v tranzu této meditace. Tak mohly myšlenky na Pána posvětit jeho mysl. Bylo mu lhostejné, kam půjde po smrti. Čistý oddaný se nikdy příliš nesnaží, aby se vrátil zpátky do Božího království. Zcela se odevzdává vůli Pána. Přeje-li si Pán, aby šel do pekla, přinese mu to stejnou spokojenost. Čistý oddaný opatruje pouze jedinou touhu — aby bez ohledu na okolnosti mohl neustále pozorně myslet na lotosové nohy Pána. To bylo jediné, co Bhīṣmadeva chtěl: aby odcházel s myslí pohrouženou do myšlenek na Pána. To je nejvyšší cíl čistého oddaného.

1.9.25

Verš

sūta uvāca
yudhiṣṭhiras tad ākarṇya
śayānaṁ śara-pañjare
apṛcchad vividhān dharmān
ṛṣīṇāṁ cānuśṛṇvatām

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Śrī Sūta Gosvāmī řekl; yudhiṣṭhiraḥ — král Yudhiṣṭhira; tat — to; ākarṇya — když slyšel; śayānam — ležícího; śara-pañjare — na lůžku z šípů; apṛcchat — otázal se; vividhān — četné; dharmān — povinnosti; ṛṣīṇām — ṛṣiů; ca — a; anuśṛṇvatām — vyslechnout.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Když Mahārāja Yudhiṣṭhira slyšel Bhīṣmadeva hovořit naléhavým hlasem, otázal se ho v přítomnosti všech velkých ṛṣiů na zásadní principy různých náboženských povinností.

Význam

Slova Bhīṣmadeva a jejich naléhavý tón přesvědčily Mahārāje Yudhiṣṭhira, že se Bhīṣmadeva brzy chystá odejít. A Pán Śrī Kṛṣṇa inspiroval Mahārāje Yudhiṣṭhira, aby se Bhīṣmadeva zeptal na náboženské zásady. Chtěl, aby se Yudhiṣṭhira ptal právě Bhīṣmadeva i v přítomnosti mnoha velkých mudrců a tím naznačil, že Pánův oddaný jako Bhīṣmadeva — i když žije zdánlivě světským životem — je mnohem výš než mnoho velkých mudrců včetně Vyāsadeva. Dalším důvodem bylo, že Bhīṣmadeva ležel na smrtelném loži z šípů a jeho stav byl velice bolestný. V takové situaci nebylo vhodné klást mu nějaké otázky, ale Pán Śrī Kṛṣṇa chtěl dokázat, že díky duchovnímu osvícení jsou Jeho čistí oddaní vždy schopní fyzicky i psychicky a jsou za všech okolností dokonale připraveni hovořit o správném způsobu života. Yudhiṣṭhirovi bylo také bližší předložit své nesnadné otázky Bhīṣmadevovi nežli komukoliv jinému z přítomných, přestože tam byli mudrci zdánlivě učenější než Bhīṣmadeva. To vše bylo řízením Pána Śrī Kṛṣṇy, držícího v ruce kolo vozu, který šíří slávu Svých oddaných. Otec je rád, když jeho syn je slavnější než on sám. Pán prohlašuje velice důrazně, že uctívání Jeho oddaného má větší hodnotu než uctívání Pána Samého.

1.9.26

Verš

puruṣa-sva-bhāva-vihitān
yathā-varṇaṁ yathāśramam
vairāgya-rāgopādhibhyām
āmnātobhaya-lakṣaṇān

Synonyma

puruṣa — lidská bytost; sva-bhāva — svými získanými vlastnostmi; vihitān — předepsaný; yathā — podle; varṇam — kastovní třídy; yathā — podle; āśramam — životních stavů; vairāgya — odpoutanost; rāga — připoutanost; upādhibhyām — kvůli takovým označením; āmnāta — systematicky; ubhaya — obojí; lakṣaṇān — příznaky.

Překlad

Bhīṣmadeva na dotaz Mahārāje Yudhiṣṭhira začal odpovídat. Nejprve přesně vymezil veškeré roztřídění na kasty a řády života podle individuálních předpokladů, a pak systematicky ve dvou kategoriích popsal protichůdné působení prostřednictvím odpoutanosti a vzájemné působení prostřednictvím připoutanosti.

Význam

Systém čtyř kast a čtyř životních stavů, které naplánoval Pán Sám (Bg. 4.13), má vzbudit v každém jednotlivci jeho transcendentální vlastnosti, aby mohl postupně realizovat svoji duchovní totožnost a správným jednáním se osvobodit z hmotného otroctví podmíněného života. Ve stejném duchu tento námět popisují téměř všechny Purāṇy a rovněž v Mahābhāratě ho Bhīṣmadeva ještě podrobněji rozebírá počínaje šedesátou kapitolou části zvané Śānti-parva.

Varṇāśrama-dharma je předepsána pro civilizované lidské bytosti, aby je připravila úspěšně dovršit jejich lidský život. Seberealizace se liší od života nižších zvířat, která jenom jedí, spí, brání se a páří se. Bhīṣmadeva doporučil všem lidským bytostem devět bodů: (1) nepodléhat hněvu, (2) nelhat, (3) rovnoměrně rozdávat majetek, (4) odpouštět, (5) mít děti pouze se svojí právoplatnou manželkou, (6) udržovat čistou mysl a tělesnou hygienu, (7) nebýt vůči nikomu nepřátelský, (8) být prostý a (9) podporovat služebníky a podřízené. Bez dosažení těchto devíti základních vlastností se nikdo nemůže prohlašovat za civilizovaného člověka. Navíc musí brāhmaṇové (lidé inteligentní), vládci, obchodníci a dělníci dosáhnout zvláštních vlastností podle svých předepsaných povinností, které uvádějí všechna védská písma. Nejpodstatnějším předpokladem inteligentních lidí je, že musí ovládat své smysly. To je základ mravnosti. Je nutné regulovat pohlavní život i s právoplatnou manželkou, čemuž pak automaticky následuje rodinné plánování. Pokud se inteligentní člověk nedrží védského životního stylu, zneužívá svoji vysokou kvalifikaci. To znamená, že musí vážně studovat védskou literaturu; především Śrīmad-Bhāgavatam a Bhagavad-gītu. Chce-li proniknout do védského poznání, musí vyhledat někoho, kdo je naprosto ponořený v oddané službě a kdo se přísně vyhýbá věcem, které śāstry zakazují. Ten, kdo pije a kouří, nemůže být učitelem. V moderním vzdělávacím systému je brána v potaz pouze akademická kvalifikace učitele bez ohledu na hodnotu jeho mravního života. Výsledkem takového vzdělání je jen zneužití inteligence tolika různými způsoby.

Kṣatriyovi neboli členu vládnoucí třídy se obzvlášť doporučuje rozdávat milodary a nepřijímat milodary za žádných okolností. Moderní vládní představitelé vybírají prostředky na různé politické účely, ale při žádných státních svátcích nerozdávají milodary občanům. To je pravý opak příkazů śāster. Třída vládců musí dobře znát śāstry, ale nesmí se ujímat povolání učitelů. Vládci nemají nikdy předstírat, že jsou nenásilní a ubírat se tak královskou cestou pekla. Když se Arjuna chtěl na Kuruovském bitevním poli stát nenásilným zbabělcem, Pán Kṛṣṇa ho tvrdě pokáral. Pán tehdy Arjunu za jeho otevřené přijímání nenásilí deklasoval na úroveň necivilizovaného člověka. Každý člen vládnoucí třídy musí projít osobní vojenskou průpravou. Je nepřípustné, aby se do prezidentských křesel dostávali zbabělci pouze na základě počtu hlasů. Všichni monarchové byli chrabří a vznešení. Monarchie tedy může existovat jedině za předpokladu, že její vůdce je řádně připraven na plnění královských povinností. Král nebo prezident se nikdy nemá vracet z boje, není-li zraněn nepřítelem. Dnes takzvaní králové nikdy na bojiště ani nevkročí. Jediné, co umějí, je rozburcovat bojovou kampaň v naději na falešnou národní prestiž. Jakmile se vládnoucí třída změní na gang obchodníků a nádeníků, poznamená to celou vládní strukturu.

Vaiśyům, kteří tvoří obchodnické kruhy ve společnosti, se obzvláště doporučuje ochraňovat krávy. Ochrana krav přináší hojnost mléčných výrobků, jogurtu a másla. Prvořadé povinnosti obchodní třídy jsou zemědělství a zásobování potravinami, což je zabezpečeno výchovou k védskému poznání a rozdáváním milodarů. Stejně jako kṣatriyové jsou pověřeni ochranou občanů, vaiśyové jsou pověřeni ochranou zvířat. Nikde není dovoleno zabíjet zvířata. Zabíjení zvířat je známkou barbarské civilizace. Zemědělské produkty, ovoce a mléko jsou pro lidskou bytost dostatečnou a vyváženou potravou. Lidská společnost má věnovat větší pozornost ochraně zvířat. Zaměstnávání lidí v průmyslových závodech je zneužíváním jejich výkonné energie. Žádný průmysl nemůže vyrobit základní lidské potřeby, jimiž jsou rýže a obilí, mléko, ovoce a zelenina. Výroba strojů a robotů zvyšuje nepřirozené životní požadavky zainteresovaných lidí, a zároveň ponechává tisíce jiných hladovět a živořit. Tak nevypadá ideální civilizace.

Třída śūdrů je méně inteligentní a nemá mít žádnou samostatnost. Śūdrům je dáno upřímně sloužit třem vyšším složkám společnosti, a touto službou mohou dosáhnout veškerého životního pohodlí. Písma zvláště přikazují, že śūdra nemá nikdy střádat peníze. Jakmile śūdrové nahromadí majetek, zneužijí ho ke hříšným činnostem — utratí je ve víně, ženách a hazardu. Víno, ženy a hazard naznačují, že společnost poklesla pod úroveň śūdrů. Vyšší kasty se mají vždy starat o potřeby śūdrů a mají je zásobit starými a použitými oděvy. Śūdra nemá svého pána opouštět a má mu být věrný i ve stáří a nemoci a pán má uspokojovat svého služebníka ve všech ohledech. Před vykonáním každé oběti musí být śūdrové uspokojeni dostatkem jídla a oděvů. V tomto věku se utrácejí milióny při pořádání různých společenských setkání, ale chudý pracovník nedostává ani dostatek jídla, ani žádné milodary, šaty atd. Pracovníci jsou tím pádem nespokojení a způsobují nepokoje.

Varṇy jsou v podstatě rozdělením podle zaměstnání, a āśrama-dharma poukazuje na postupný pokrok na cestě seberealizace. Obojí je vzájemně propojené a závislé. Hlavním smyslem āśrama-dharmy je probudit poznání a odpoutanost. Brahmacārī āśram je přípravou pro budoucí kandidáty. V tomto āśramu se všichni učí, že tento hmotný svět není skutečným domovem živé bytosti. Podmíněné duše v materialistickém otroctví jsou vězňové hmoty, a proto je seberealizace konečným cílem života. Celý systém āśrama-dharmy vede k odpoutanosti. Ten, kdo si není schopný osvojit tento duch odpoutanosti, může založit rodinu ve stejném duchu odříkání, a ten, kdo již odpoutanosti dosáhl, může vstoupit přímo do čtvrtého řádu neboli řádu odříkání a žít pouze z milodarů a neshromažďovat majetek; pouze udržovat tělo a duši pohromadě v zájmu konečné realizace. Život hospodáře je určený pro ty, kteří jsou připoutaní, a životní řády vānaprastha a sannyās jsou pro ty, kteří jsou odpoutaní od hmotného života. Brahmacārī-āśram je přípravou jak pro připoutané, tak pro odpoutané.

1.9.27

Verš

dāna-dharmān rāja-dharmān
mokṣa-dharmān vibhāgaśaḥ
strī-dharmān bhagavad-dharmān
samāsa-vyāsa-yogataḥ

Synonyma

dāna-dharmān — dobročinnost; rāja-dharmān — praktické činnosti králů; mokṣa-dharmān — činnosti za účelem spasení; vibhāgaśaḥ — v oddílech; strī-dharmān — povinnosti žen; bhagavat-dharmān — činnosti oddaných; samāsa — obvykle; vyāsa — zřetelně; yogataḥ — prostřednictvím.

Překlad

Potom zvlášť vysvětlil dobročinné skutky, pragmatické činnosti krále a činnosti za účelem spasení. Stručně a zároveň obsáhle popsal také povinnosti žen a oddaných.

Význam

Jedním z hlavních úkolů hospodáře je rozdávat milodary—měl by být připraven rozdat alespoň padesát procent svých těžce vydělaných peněz. Brahmacārī neboli student má vykonávat oběti, hospodář má rozdávat milodary a ten, kdo odešel do ústraní nebo kdo přijal odříkavý řád, se má věnovat odříkání a pokání. To jsou základní úkoly čtyř āśramů neboli životních stavů na cestě seberealizace. Život brahmacārīna je náležitou průpravou k tomu, aby pochopil, že celé stvoření je vlastnictvím Nejvyššího Pána, Osobnosti Božství. Nikdo tedy nemůže nic na celém světě prohlašovat za své vlastní. Ten, kdo žije životem hospodáře, což je určitá koncepce opravňující k pohlavnímu požitku, musí rozdávat milodary ve prospěch služby Pánu. Veškerá životní energie člověka je vytvářena nebo propůjčena ze zdroje energie, od Pána, a výsledné činnosti této energie se tedy musí vrátit Pánu v podobě transcendentální láskyplné služby. Stejně jako řeky získávají vodu z moře od mraků a vrací ji zpátky do moře, tak naše energie je propůjčená z nejvyššího zdroje, z Pánovy energie, a musí se vrátit Jemu. V tom spočívá dokonalosti. Pán tedy v Bhagavad-gītě (9.27) říká, že všechny své činy, veškeré pokání, vše, co obětujeme, jíme či rozdáváme jako milodar, musíme nabízet Jemu. To je náležité využití nám propůjčené energie. Jakmile je takto zaměstnána, zbavuje se nečistot hmotných nedokonalostí a my se naučíme svému původnímu přirozenému životu Pánových služebníků.

Rāja-dharma je velikou vědou na rozdíl od moderní diplomacie, která sleduje jen politickou nadvládu. Králové byli vychováváni k velkomyslnosti a ne k tomu, aby se z nich stali výběrčí daní. Učili se, jak vykonávat různé oběti ve prospěch svých podřízených. Jejich velkou povinností bylo zajistit prajům* dosažení spásy. Otec, duchovní mistr a král se nikdy nesmějí zříkat zodpovědnosti za vedení svých podřízených k cestě konečného osvobození od rození, smrti, nemocí a stáří. Jakmile král náležitě plní všechny tyto základní povinnosti, není zapotřebí vláda lidu. V současné době se do vlády obvykle dostávají lidé na základě zmanipulovaných hlasů a nikdo z nich se nikdy neučil, jak plnit královské povinnosti, což ani není určeno pro každého. Nekvalifikovaní vládci nyní ve snaze ve všem uspokojit své podřízené vytvářejí chaos a kalamity různého druhu. Zároveň se i z nich stávají zloději a podvodníci, kteří zvyšují daně, aby finančně zajistili náročnou vládu, která je po všech stránkách neschopná. Skuteční králové mají pro plynulý chod vlády dostávat pokyny od kvalifikovaných brāhmaṇů na základě písem jako je Manu-saṁhitā a Parāśarovy Dharma-śāstry. Pravý král je vzorem pro všechny ostatní lidi, a je-li zbožný, starostlivý, ušlechtilý a velkomyslný, obyvatelé jeho země ho obvykle následují. Takový král není lenoch se smyslnými sklony, který žije na účet svých poddaných. Bdí nad pořádkem v zemi a je vždy připraven zabít všechny zloděje a bandity. Zbožný král nedává milost zlodějům a banditům ve jménu nesmyslného nenásilí (ahiṁsy). Lupiči a bandité byli ukázkově trestáni, což odrazovalo všechny ostatní od plánování zločinů. Nikdy se nestávalo, aby zloději a bandité spravovali zemi, jako je tomu nyní.

* prajā — každý obyvatel státu včetně zvířat.

Daňový zákon byl jednoduchý. Nebylo zapotřebí žádného donucování či neoprávněných zásahů. Král měl právo odebrat jednu čtvrtinu produkce svých poddaných, a měl právo vyžádat si čtvrtinu jejich získaného majetku. Nikdo se nezdráhal mu tyto věci vydat, neboť díky králově zbožnosti a náboženské harmonii byl vždy dostatek přírodního bohatství, tedy obilí, ovoce, květin, hedvábí, bavlny, mléka, drahokamů, nerostů atd., a nikdo nebyl hmotně nešťastný. Lidé měli bohatství zemědělských plodin a domácího zvířectva, a tím pádem i dostatek rýže a obilí, ovoce a mléka a nebyly zapotřebí nepřirozené parfémy, kosmetické prostředky, kina a bary.

Král musel dohlížet na to, že se nadbytečná energie lidstva využívá patřičným způsobem. Lidská energie nemá sloužit k uspokojování zvířecích potřeb, ale k seberealizaci. Tomuto účelu také odpovídalo složení vlády; král si musel své ministry pečlivě vybírat, a nedělal to na základě volebních hlasů. Všichni ministři, vojenští vůdci a dokonce i obyčejní vojáci byli voleni podle osobních kvalifikací a král je musel před jejich nástupem na příslušná místa důkladně prověřit. Král obzvláště dbal na to, aby nedocházelo ke znevažování tapasvīch neboli osob, které obětovaly vše rozšiřování duchovního poznání. Král dobře věděl, že Nejvyšší Osobnost Božství nikdy netoleruje urážky Svých ryzích oddaných. Tito tapasvī byli uznávanými vůdci, kterým důvěřovali i bandité a zloději a řídili se podle jejich pokynů. Král dával ve své zemi zvláštní ochranu negramotným, bezmocným, a ovdovělým ženám. Obranné prostředky byly zabezpečeny ještě před útokem jakýchkoliv nepřátel. Vybírání daní bylo snadné, a daně nesloužily k rozmařilému utrácení, ale k posílení rezervních fondů. Vojáci byli povoláváni ze všech částí světa a důkladně se připravovali na plnění svých zvláštních povinností.

Co se týče spasení, nutným předpokladem je překonat chtíč, hněv, nedovolené touhy, lakotu a zmatenost. Abychom se osvobodili od hněvu, musíme se naučit odpouštět. Abychom se osvobodili od nedovolených tužeb, nesmíme plánovat. Duchovní kulturou je možno překonat spánek a jedině tolerancí můžeme překonat touhy a lakotu. Nepříjemnostem, které způsobují různé nemoci, se můžeme vyhnout vyváženou stravou. Od falešných nadějí se lze osvobodit sebeovládáním a peníze lze ušetřit tím, že se vyvarujeme nežádoucí společnosti. Provozováním yogy lze ovládnout hlad a rozvíjením poznání o pomíjivosti se lze vyhnout světským sklonům. Závrať překonáme povstáním a falešné argumenty vyvrátíme znalostí faktů. Upovídanosti se lze vyhnout vážností a mlčením, a hrdinstvím se vyhneme ustrašenosti. Dokonalé poznání lze získat sebekultivací. Chce-li někdo kráčet cestou spasení, musí se zbavit chtíče, lakoty, hněvu, snění atd.

Co se týče třídy žen, jsou pro muže uznávaným zdrojem inspirace. Ženy jsou proto mocnější než muži. Mocného Julia Caesara ovládala Kleopatra. Tyto mocné ženy ovládá stud. Stud je tedy pro ženy velice důležitý. Jakmile je tento ochranný faktor opomenut a uvolněn, ženy mohou ve společnosti vytvořit zmatek cizoložstvím. Z cizoložství vzniká varṇa-saṅkara, což jsou nechtěné děti, které jen způsobí po celé zemi zmatek.

Nakonec je Bhīṣmadeva poučil o způsobu, jak potěšit Pána. Všichni jsme Pánovi věční služebníci, a když zapomínáme na tuto nejdůležitější část své přirozenosti, dostáváme se do hmotných životních podmínek. Jednoduchým způsobem, jak potěšit Pána (který je vhodný zvláště pro hospodáře), je uctívat doma Božstvo Pána. Soustředíme-li se na Božstva, můžeme bezpečně pokračovat i se svou každodenní prací. Uctívání Božstva ve svém domě, služba oddaným, naslouchání Śrīmad-Bhāgavatamu, pobývání na svatém místě a zpívání svatého jména Pána — to vše jsou finančně nenáročné činnosti, kterými můžeme potěšit Pána. Tak to vysvětlil praotec Bhīṣma svým vnukům.

1.9.28

Verš

dharmārtha-kāma-mokṣāṁś ca
sahopāyān yathā mune
nānākhyānetihāseṣu
varṇayām āsa tattvavit

Synonyma

dharma — předepsané povinnosti; artha — hospodářský rozvoj; kāma — splnění tužeb; mokṣān — konečné spasení; ca — a; saha — společně s; upāyān — prostředky; yathā — tak jak je; mune — ó mudrci; nānā — různé; ākhyāna — přednesem příběhů z historie; itihāseṣu — v historických záznamech; varṇayām āsa — popsané; tattva-vit — ten, který zná pravdu.

Překlad

Dále popsal povinnosti náležející různým životním řádům a stavům a doložil je na příkladech z dějin, neboť sám pravdu velice dobře znal.

Význam

Epizody, které uvádějí védské spisy jako jsou Purāṇy, Mahābhārata a Rāmāyaṇa, jsou vesměs příběhy z dějin, které se skutečně udály kdysi v minulosti, i když nejsou vždy chronologicky uspořádané. Tato historická fakta, poučná pro obyčejné lidi, byla zapsána bez časových údajů. Navíc se netýkají pouze této planety, ale také dokonce i jiných planet a vesmírů, a popis vyprávění je proto někdy trojrozměrný. Nás jednoduše zajímají poučná sdělení těchto příběhů a to, že nejsou seřazeny podle našeho omezeného chápání, není nikterak na závadu. Bhīṣmadeva tato vyprávění přednesl Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi jako odpověď na jeho různé otázky.

1.9.29

Verš

dharmaṁ pravadatas tasya
sa kālaḥ pratyupasthitaḥ
yo yoginaś chanda-mṛtyor
vāñchitas tūttarāyaṇaḥ

Synonyma

dharmam — předepsané povinnosti; pravadataḥ — když popisoval; tasya — jeho; saḥ — to; kālaḥ — čas; pratyupasthitaḥ — přesně nastal; yaḥ — to jest; yoginaḥ — pro mystiky; chanda-mṛtyoḥ — ten, kdo umírá ve chvíli, kterou si sám zvolil; vāñchitaḥ — touží po; tu — však; uttarāyaṇaḥ — období, kdy slunce putuje k severnímu obzoru.

Překlad

Zatímco Bhīṣmadeva popisoval předepsané povinnosti, dráha slunce se přesunula na severní polokouli. To je doba příznivá pro mystiky, kteří umírají z vlastní vůle.

Význam

Dokonalý yogī neboli mystik dokáže opustit hmotné tělo na základě vlastní dobré vůle a v příhodném čase se může odebrat na planetu, kterou si zvolí. Bhagavad-gītā (8.24) říká, že seberealizované duše, které se dokonale ztotožňují se zájmy Svrchovaného Pána, obvykle opouštějí hmotné tělo v době záření boha ohně a když slunce putuje po severním obzoru, a tak dosahují transcendentální oblohy. Tuto dobu Vedy pokládají za příznivou pro opuštění těla a zkušení mystikové, kteří dosáhli dokonalosti, toho využívají. Dokonalost yogy znamená dosažení nadmyšlenkové úrovně, umožňující opustit hmotné tělo podle přání. Yogī je také schopný přemístit se v jediném okamžiku na jakoukoliv planetu bez jakéhokoliv hmotného dopravního prostředku. Ve velice krátkém čase může dosáhnout nejvyššího planetárního systému, což je pro materialisty nemožné. Pokus dosáhnout nejvyšší planety by zabral milióny let, i kdybychom letěli rychlostí milión kilometrů za hodinu. Existuje ovšem jiná věda a Bhīṣmadeva věděl, jak ji použít. Pouze očekával vhodný okamžik pro opuštění hmotného těla, a tato jedinečná příležitost nastala v době, kdy poučoval své ušlechtilé vnuky, Pāṇḍuovce. Připravoval se tak opustit své tělo před vznešeným Pánem Śrī Kṛṣṇou, zbožnými Pāṇḍuovci a velkými mudrci, které vedl Bhagavān Vyāsa. Všichni přítomní byli velké duše.

1.9.30

Verš

tadopasaṁhṛtya giraḥ sahasraṇīr
vimukta-saṅgaṁ mana ādi-pūruṣe
kṛṣṇe lasat-pīta-paṭe catur-bhuje
puraḥ sthite ’mīlita-dṛg vyadhārayat

Synonyma

tadā — tehdy; upasaṁhṛtya — končící; giraḥ — řeč; sahasraṇīḥ — Bhīṣmadeva (který byl znalcem tisíců věd a umění); vimukta-saṅgam — zcela oproštěn od všeho ostatního; manaḥ — mysl; ādi-pūruṣe — původní Osobnosti Božství; kṛṣṇe — Kṛṣṇovi; lasat-pīta-paṭe — ozdobenému žlutým oděvem; catur-bhuje — čtyřrukému původnímu Nārāyaṇovi; puraḥ — bezprostředně před; sthite — stojící; amīlita — široce otevřený; dṛk — zrak; vyadhārayat — upřený.

Překlad

Muž, který vysvětlil různá témata s tisícem významů, bojoval na tisíci bitevních polích a ochránil tisíce lidí, poté zmlkl. Zcela osvobozený od veškerého otroctví stáhl svoji mysl od všeho ostatního a upřel své doširoka otevřené oči na původní Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇu, který před ním stál se čtyřmi pažemi, oděný do žlutého šatu, vydávajícího záři a třpyt.

Význam

V osudné hodině, kdy opouštěl své hmotné tělo, podal Bhīṣmadeva jedinečný příklad toho, jak naplnit důležité poslání lidské životní podoby. To, co člověka přitahuje v době jeho smrti, bude počátkem jeho příštího života. To znamená, že ten, kdo je pohroužený do myšlenek na Nejvyššího Pána Śrī Kṛṣṇu, půjde bez jakýchkoliv pochybností zpátky k Bohu. To potvrzuje Bhagavad-gītā (8.5-15):

5. A ten, kdo v okamžiku smrti opouští své tělo a myslí jen na Mne, okamžitě dosáhne Mého sídla. O tom není pochyb.

6. Každý dospěje právě do toho stavu bytí, na který myslí, když opouští své tělo, ó synu Kuntī.

7. Proto na Mne při vykonávání své předepsané povinnosti vždy mysli v Mé podobě Kṛṣṇy a bojuj. Odevzdáš-li Mi své činnosti a upneš-li na Mne svou mysl a inteligenci, zcela jistě ke Mně dospěješ, o tom není pochyb.

8. Ten, kdo o Mně rozjímá jako o Nejvyšší Osobnosti Božství, jehož mysl neodbíhá a je neustále zaměstnána vzpomínáním na Mne, dojde, ó synu Prthy, bezpochyby ke Mně.

9. Člověk by měl meditovat o Nejvyšší Osobě jako o tom, kdo je vševědoucí, vládce veškerenstva, menší než atom, udržovatel všeho, mimo hmotná pojetí, nepostižitelný, který má vždy osobní podobu, září jako slunce a který je transcendentální, mimo hmotnou přírodu.

10. Ten, kdo v okamžiku smrti stáhne životní dech silou jógy mezi obočí a s oddaností upře neochvějně mysl na Nejvyššího Pána, určitě dospěje k Nejvyšší Osobnosti Božství.

11. Do Brahma vstupují znalci Ved, kteří pronášejí oṁkāru a jsou v životním stádiu odříkání. Lidé toužící po této dokonalosti dodržují slib celibátu. Stručně ti nyní vyjevím tento způsob, kterým je možno dosáhnout spasení.

12. Yoga znamená odpoutat se ode všech smyslových požitků. Kdo uzavře všechny brány smyslů, upře mysl na srdce a umístí životní dech do vrcholu hlavy, setrvává v yoze.

13. Když je takto umístěn v yoze a pronáší posvátnou slabiku oṁ, nejvyšší kombinaci písmen, a s myšlenkou na Mne, Nejvyšší Osobnost Božství, opouští tělo, určitě dospěje na duchovní planety.

14. Pro toho, kdo na Mne neustále myslí, jsem snadno dostupný, ó synu Prthy, neboť Mi nepřetržitě a oddaně slouží.

15. Ty velké duše, oddaní yogīni, kteří ke Mně dospěli, se nikdy nevrátí do tohoto pomíjivého strastiplného světa, neboť dosáhli nejvyšší dokonalosti.

Śrī Bhīṣmadeva dosáhl dokonalosti, že mohl opustit své tělo z vlastní vůle, a dostalo se mu toho štěstí, že Pán Kṛṣṇa, předmět jeho pozornosti, byl Osobně přítomen v okamžiku jeho smrti. Upřel proto své otevřené oči na Něho a ze spontánní lásky ke Śrī Kṛṣṇovi se na Něj chtěl dlouze dívat. Jelikož byl čistým oddaným, nezabýval se příliš podrobnými zásadami jógového postupu. Bhakti-yoga samotná stačí k dokonalosti. Bhīṣmadeva si toužebně přál vidět osobu Pána Kṛṣṇy, cíl nejvyšší lásky, a milostí Pána dostal tuto možnost v posledních chvílích svého života.

1.9.31

Verš

viśuddhayā dhāraṇayā hatāśubhas
tad-īkṣayaivāśu gatā-yudha-śramaḥ
nivṛtta-sarvendriya-vṛtti-vibhramas
tuṣṭāva janyaṁ visṛjañ janārdanam

Synonyma

viśuddhayā — očištěnou; dhāraṇayā — meditací; hata-aśubhaḥ — ten, kdo snížil nepříznivé vlastnosti hmotné existence na minimum; tat — Jeho; īkṣayā — -pohledem na; eva — jednoduše; āśu — okamžitě; gatā — po odchodu; yudha — z šípů; śramaḥ — únava; nivṛtta — -ukončená; sarva — všechny; indriya — smysly; vṛtti — činnosti; vibhramaḥ — bohatě zaměstnané; tuṣṭāva — modlil se; janyam — hmotná schránka; visṛjan — během opouštění; janārdanam — k vládci živých bytostí.

Překlad

Pohled na Pána Śrī Kṛṣṇu doprovázený čistou meditací ho ihned osvobodil od všech nepříznivých hmotných znaků a ulevil jeho tělesné bolesti, pocházející ze zranění šípy. Veškeré vnější činnosti jeho smyslů tehdy ustaly a on se během opouštění svého hmotného těla transcendentálně modlil k vládci všech živých bytostí.

Význam

Hmotné tělo je darem hmotné energie, odborně nazývané iluze. Ztotožňování se s hmotným tělem je výsledkem zapomenutí na náš věčný vztah s Pánem. Pro čistého oddaného Pána, jako je Bhīṣmadeva, iluze zmizí ihned s příchodem Pána. Pán Kṛṣṇa je jako slunce a vnější iluzorní energie je jako temnota. V přítomnosti slunce nemůže temnota existovat. Veškeré hmotné znečištění proto s příchodem Pána Kṛṣṇy ihned zmizelo a Bhīṣmadeva tak mohl ukončit činnost smyslů, znečištěných ve styku s hmotou, a přemístit se do transcendentálního postavení. Duše je původně čistá a stejně tak i její smysly. Hmotným znečištěním jsou smysly nedokonalé a nečisté, ale obnovením styku se Svrchovaně Čistým Pánem Kṛṣṇou se smysly hmotných nečistot opět zbaví. Díky přítomnosti Pána dosáhl Bhīṣmadeva všech těchto transcendentálních znaků ještě před opuštěním svého hmotného těla. Pán je vládce a dobrodinec všech živých bytostí. To je závěr všech Ved. Je svrchovanou věčností a živou bytostí mezi všemi věčnými živými bytostmi.* A pouze On poskytuje veškerým živým bytostem všechny nezbytnosti. Zařídil tedy všechno potřebné, aby se splnily transcendentální tužby Jeho velkého oddaného Bhīṣmadeva, který se modlil následujícím způsobem.

* nityo nityānāṁ cetanaś cetanānām
eko bahūnāṁ yo vidadhāti kāmān
(Kaṭha Upaniṣad)

1.9.32

Verš

śrī-bhīṣma uvāca
iti matir upakalpitā vitṛṣṇā
bhagavati sātvata-puṅgave vibhūmni
sva-sukham upagate kvacid vihartuṁ
prakṛtim upeyuṣi yad-bhava-pravāhaḥ

Synonyma

śrī-bhīṣmaḥ uvāca — Śrī Bhīṣmadeva řekl; iti — takto; matiḥ — myšlení, cítění a chtění; upakalpitā — vložené; vitṛṣṇā — zbavený všech smyslových tužeb; bhagavati — Osobnosti Božství; sātvata-puṅgave — vůdci oddaných; vibhūmni — velikému; sva-sukham — spokojenost v sobě; upagate — tomu, kdo dosáhl; kvacit — někdy; vihartum — z transcendentální radosti; prakṛtim — v hmotném světě; upeyuṣi — přijímá; yat-bhava — z něhož stvoření; pravāhaḥ — vzniká a je zničeno.

Překlad

Bhīṣmadeva pravil: Nechť nyní mé myšlení, cítění a chtění, tak dlouho zaměstnané různými náměty a předepsanými povinnostmi, spočine u nohou všemocného Pána Śrī Kṛṣṇy. Je neustále spokojený v Sobě, ale někdy jako vůdce oddaných nalézá transcendentální potěšení v tom, že sestupuje do hmotného světa, přestože hmotný svět je stvořen pouze z Něho Samotného.

Význam

Jelikož Bhīṣmadeva byl státník, vůdce kuruovské dynastie, veliký generál a vůdce kṣatriyů, jeho mysl byla rozptýlena mnoha tématy a jeho myšlení, cítění a chtění se zabývalo mnoha různými záležitostmi. Ale nyní chtěl soustředit veškeré své myšlení, cítění a chtění výhradně k Nejvyšší Bytosti, Pánu Kṛṣṇovi, aby tak dosáhl čisté oddané služby. Pán je zde popsán jako vůdce oddaných a všemocný. Přestože Pán Kṛṣṇa je původní Osobnost Božství, Sám sestupuje na Zemi, aby Své čisté oddané obdařil darem oddané služby. Někdy sestupuje jako Pán Kṛṣṇa takový, jaký je, a někdy jako Pán Caitanya. Oba jsou vůdci čistých oddaných. Čistí oddaní Pána si nepřejí nic jiného než sloužit Pánu, a proto se nazývají sātvatové. Pán je vůdce těchto sātvatů. Bhīṣmadeva tedy neměl žádné jiné touhy. Dokud nejsme očištěni ode všech hmotných tužeb, Pán se nestane naším vůdcem. Tužby nelze odstranit; musí být pouze očištěny. Pán v Bhagavad-gītě potvrzuje, že čistému oddanému, který je neustále zaměstnaný ve službě Jemu, dává pokyny ze srdce. Takové pokyny nepomáhají žádnému hmotnému cíli — pomáhají jedině k návratu zpátky domů, zpátky k Bohu (Bg. 10.10). Obyčejnému člověku, který chce panovat hmotné přírodě, Pán jen dovoluje jeho činnosti a stává se svědkem, ale nikdy nedává neoddanému pokyny, jak se vrátit zpátky k Bohu. To je rozdíl v jednání Pána s různými živými bytostmi, oddanými a neoddanými. Je vůdcem všech živých bytostí, stejně jako král vládne vězňům i svobodným občanům svého státu. Ale Jeho jednání se liší podle toho, zda se jedná o oddané či neoddané. Neoddaní nemají nikdy zájem řídit se pokyny Pána, a Pán proto v jejich případě mlčí, třebaže je zároveň svědkem všech jejich činností a udílí jim jejich nevyhnutelné výsledky, dobré či zlé. Oddaní jsou nad tímto hmotným dobrem a zlem. Dělají pokroky na cestě transcendence, a proto netouží po ničem hmotném. Oddaný také zná Śrī Kṛṣṇu jako původního Nārāyaṇa, protože Pán Śrī Kṛṣṇa se Svojí úplnou částí zjevuje jako Kāraṇodakaśāyī Viṣṇu, původní zdroj všeho hmotného stvoření. Pán také touží po společnosti Svých čistých oddaných a jen kvůli nim sestupuje na Zemi, aby oživil jejich radost. Zjevuje se ze Své vlastní vůle; není nucen podmínkami hmotné přírody. Proto je zde popsán jako vibhu neboli všemocný, protože nikdy není podmíněn zákony hmotné přírody.

1.9.33

Verš

tri-bhuvana-kamanaṁ tamāla-varṇaṁ
ravi-kara-gaura-vara-ambaraṁ dadhāne
vapur alaka-kulāvṛtānanābjaṁ
vijaya-sakhe ratir astu me ’navadyā

Synonyma

tri-bhuvana — tři planetární systémy; kamanam — nejvytouženější; tamāla-varṇam — namodralý jako strom tamāla; ravi-kara — sluneční paprsky; gaura — zlatá barva; varāmbaram — třpytící se šat; dadhāne — ten, kdo obléká; vapuḥ — tělo; alaka-kula-āvṛta — pokrytý malbami ze santálové pasty; anana-abjam — obličej jako lotos; vijaya-sakhe — příteli Arjuny; ratiḥ astu — kéž se k Němu soustředí pozornost; me — má; anavadyā — bez touhy po výsledcích plodonosné práce.

Překlad

Śrī Kṛṣṇa je důvěrný přítel Arjuny. Zjevil se na této Zemi ve Svém transcendentálním těle, barvou připomínající namodralý strom tamāla. Jeho tělo přitahuje každého ve třech planetárních systémech (vyšším, středním a nižším). Kéž se má pozornost soustředí na Jeho třpytící se žlutý šat a Jeho lotosovou tvář, pokrytou malbami ze santálové pasty, a kéž netoužím po výsledcích plodonosné práce!

Význam

Když se Śrī Kṛṣṇa ze Své vnitřní radosti zjevuje na Zemi, činí tak prostřednictvím Své vnitřní síly. Rysy Jeho transcendentálního těla přitahují každého ve všech třech světech, ve vyšších, středních a nižších planetárních systémech. Tak nádherné tělesné rysy jako má Pán Kṛṣṇa nemá nikdo jiný v celém vesmíru. Jeho transcendentální tělo tedy nemá nic společného s hmotným stvořením. Arjuna je zde označen jako vždy vítězný a Kṛṣṇa jako jeho důvěrný přítel. Bhīṣmadeva na loži ze šípů po bitvě na Kurukṣetře vzpomíná na šat, který si Pán oblékl jako Arjunův vozataj. Když Bhīṣma bojoval s Arjunou, jeho pozornost přitahoval třpytící se šat Kṛṣṇy, a tím nepřímo vzdával svému takzvanému nepříteli Arjunovi hold za to, že Pán je jeho přítelem. Arjuna vždy vítězil proto, že Pán byl jeho přítel. Bhīṣmadeva zde využil příležitosti a oslovil Pána jako vijaya-sakhe (přítele Arjuny), neboť Pána vždy těší více, je-li oslovován ve spojení se Svými oddanými, s nimiž je spojen vztahy v různých transcendentálních náladách. Když Kṛṣṇa řídil Arjunův vůz, sluneční paprsky se třpytily na Jeho šatech a jejich odraz vytvářel nádherný barevný odstín, na jaký Bhīṣmadeva nikdy nezapomněl. Bhīṣma byl veliký válečník a jeho vztah s Kṛṣṇou byl v náladě rytířství. Ze všech transcendentálních ras (nálad) vychutnává každý oddaný jako největší extázi právě svůj vztah s Pánem. Méně inteligentní osoby s materialistickými sklony se někdy chtějí předvádět jako transcendentální společníci Pána, a okamžitě se snaží napodobovat vztah milostné lásky, jaký mají dívky z Vrajadhāmu. Takový laciný vztah s Pánem pouze odhaluje světskou mentalitu těchto lidí, neboť jakmile někdo okusí náladu milostného vztahu s Pánem, nemůže ho přitahovat světská milostná rasa, kterou zavrhuje i světská etika. Věčný vztah individuální duše s Pánem se vyvíjí. Pravý vztah živé bytosti s Nejvyšším Pánem vždy náleží do jedné z pěti základních ras a pro skutečného oddaného mezi nimi neexistuje rozdíl v transcendentální důležitosti. Bhīṣmadeva je toho názorným příkladem a měli bychom si pozorně všímat transcendentálního vztahu, jaký má tento velký generál s Pánem.

1.9.34

Verš

yudhi turaga-rajo-vidhūmra-viṣvak-
kaca-lulita-śramavāry-alaṅkṛtāsye
mama niśita-śarair vibhidyamāna-
tvaci vilasat-kavace ’stu kṛṣṇa ātmā

Synonyma

yudhi — na bitevním poli; turaga — koně; rajaḥ — prach; vidhūmra — změněný v barvu popela; viṣvak — vlající; kaca — vlasy; lulita — rozcuchané; śramavāri — pot; alaṅkṛta — ozdobený; āsye — ve tváři; mama — mými; niśita — ostrými; śaraiḥ — šípy; vibhidyamāna — zraněný; tvaci — na kůži; vilasat — radující se; kavace — ochranné brnění; astu — nechť je; kṛṣṇe — ke Śrī Kṛṣṇovi; ātmā — mysl.

Překlad

Na bitevním poli (kde Śrī Kṛṣṇa z přátelství pomáhal Arjunovi) vlající vlasy Pána Kṛṣṇy zpopelavěly prachem zvířeným kopyty koní a Jeho tvář z těžké práce zvlhla krůpějemi potu. Všechny tyto ozdoby, umocněné ranami od mých šípů, Mu byly potěšením. Nechť má mysl spočine u Pána Śrī Kṛṣṇy.

Význam

Pán je absolutní podobou věčnosti, blaženosti a poznání. Jako takový milostivě přijímá transcendentální láskyplnou službu, kterou Mu oddaný prokazuje v jednom z pěti základních vztahů — jimiž jsou śānta, dāsya, sakhya, vātsalya a madhurya neboli neutralita, služebnictví, přátelství, rodičovská náklonnost a milostná láska — je-li Mu tato služba nabízena s ryzí láskou a náklonností. Śrī Bhīṣmadeva je velký oddaný Pána ve služebnickém vztahu. Když vystřeloval na transcendentální tělo Pána ostré šípy bylo tedy stejné, jako když jiný oddaný Pána uctívá záplavou jemných růží.

Bhīṣmadeva zdánlivě litoval skutků, kterých se dopustil proti osobě Pána. Ale jelikož Pánova existence je transcendentální, Jeho tělo nikterak netrpělo bolestí. Jeho tělo není hmotné. Pán i Jeho tělo jsou úplní, duchovní a identičtí. Duch nemůže být nikdy prostřelen, spálen, vysušen, promočen atd. Důkladně to vysvětluje Bhagavad-gītā, a uvádí to také Skanda Purāṇa. Říká se tam, že duch je vždy neznečištěný a nezničitelný. Nelze mu ublížit či vysušit ho. Když se před námi Pán Viṣṇu zjevuje ve Svých inkarnacích, vypadá jako jedna z podmíněných, hmotně uvězněných duší, ale činí tak jen proto, aby zmátl asury, nevěřící, kteří se chystají Pána zabít od samého začátku Jeho zjevení. Kaṁsa chtěl zabít Kṛṣṇu a Rāvaṇa chtěl zabít Rāmu, protože ve své pošetilosti nevěděli, že Pána nelze nikdy zabít, jelikož duch je nezničitelný.

Jak může Bhīṣmadeva zranit tělo Pána Kṛṣṇy, je pro nevěřící ateisty nepochopitelným problémem, ale oddaní jakožto osvobozené duše tím nejsou nikterak zmateni.

Bhīṣmadeva chválil Pána za Jeho obrovskou milost, neboť Pán neopustil Arjunu, přestože byl poraněn ostrými šípy Bhīṣmadeva, a také neváhal přijít k Bhīṣmově smrtelnému loži, přestože se k Němu na bojišti choval tak nepřátelsky. Bhīṣmovo pokání a Pánova milost jsou jedinečnými rysy tohoto obrazu.

Śrī Viśvanātha Cakravartī Ṭhākura, velký ācārya a oddaný v náladě milostné lásky s Pánem, k tomu uvádí velice vhodný příklad. Říká, že rány na těle Pána od ostrých šípů Bhīṣmadeva Mu přinášely stejné potěšení jako kousání milenky, pobízené silnou pohlavní touhou. Takové kousance od milostného partnera se nikdy nepovažují za známky nepřátelství, ani když zanechají na těle rány. To znamená, že boj mezi Pánem a Jeho čistým oddaným, Śrī Bhīṣmadevem, nebyl nikterak hmotný a oběma přinášel transcendentální potěšení. Kromě toho Pánovo tělo je s Pánem totožné, a Jeho absolutní tělo nelze nikdy zranit. Zdánlivé rány od ostrých šípů matou obyčejného člověka, ale ten, kdo má alespoň trochu absolutního poznání, chápe, že se jedná o transcendentální výměnu v rytířském vztahu. Pro Pána byly rány od ostrých šípů Bhīṣmadeva naprostým potěšením. Slovo vibhidyamāna je důležité, neboť kůže Pána se od Pána neliší. Jelikož naše kůže se od naší duše liší, slovo vibhidyamāna (poraněný či pořezaný) by v našem případě odpovídalo skutečnosti. Transcendentální blaženost je velice rozmanitá a rozmanité činnosti v hmotném světě jsou pouze převráceným odrazem transcendentální blaženosti. V hmotném světě je vše světské kvality, a tudíž nedokonalé, ale v absolutní oblasti, kde vše má tutéž absolutní povahu, existuje rozmanitost požitku bez hmotných nedokonalostí. Pán se radoval z ran od velkého oddaného Bhīṣmadeva a protože Bhīṣmadeva je oddaný v rytířském vztahu, upíná svoji mysl na Kṛṣṇu v této situaci — s ranami na těle.

1.9.35

Verš

sapadi sakhi-vaco niśamya madhye
nija-parayor balayo rathaṁ niveśya
sthitavati para-sainikāyur akṣṇā
hṛtavati pārtha-sakhe ratir mamāstu

Synonyma

sapadi — na bitevním poli; sakhi-vacaḥ — rozkaz přítele; niśamya — když slyšel; madhye — uprostřed; nija — Jeho vlastní; parayoḥ — a strany protivníků; balayoḥ — síla; ratham — bojový vůz; niveśya — vstoupil; sthitavati — během doby, kdy tam stál; parasainika — vojáci protivníků; āyuḥ — délka života; akṣṇā — pohlédnutím na; hṛtavati — snižování; pārtha — Arjuny, syna Pṛthy (Kuntī); sakhe — příteli; ratiḥ — důvěrný vztah; mama — můj; astu — nechť je.

Překlad

Poslušen rozkazu Svého přítele, vjel Pán Śrī Kṛṣṇa na Kuruovské bitevní pole mezi vojáky Arjuny a Duryodhany a Svým milostivým pohledem zkrátil délku života protivníků. Stačilo, když na ně pohlédl. Nechť má mysl spočine u tohoto Pána Kṛṣṇy.

Význam

Arjuna nařídil v Bhagavad-gītě (1.21-25) neomylnému Pánovi Śrī Kṛṣṇovi, aby s jeho vozem zajel mezi vojenské šiky. Požádal Ho, aby zastavil, dokud nezhlédne všechny nepřátele, s nimiž se měli utkat. Pán tak okamžitě učinil, jako sluha plnící rozkazy. Ukazoval Arjunovi všechny významné muže na straně protivníků se slovy: “To je Bhīṣma, to je Droṇa,” atd. Pán jakožto svrchovaná živá bytost nikdy neplní ani nepřijímá rozkazy od nikoho. Ale někdy ze Své bezpříčinné milosti a náklonnosti ke Svým čistým oddaným plní rozkazy oddaného, jako kdyby byl jeho věrný služebník. Pána těší plnit rozkazy oddaných stejně jako otce těší plnit přání svého malého dítěte. Toto je možné jedině díky čisté transcendentální lásce mezi Pánem a Jeho oddanými, a Bhīṣmadeva si toho je plně vědom. Proto oslovuje Pána jako přítele Arjuny.

Pán Svým milostivým pohledem snížil protivníkům délku života. Říká se, že všichni bojovníci shromáždění na Kuruovském bitevním poli dosáhli spasení, neboť viděli Pána v okamžiku smrti. To, že Pán zkrátil Arjunovým nepřátelům život, tedy neznamená, že Arjunovi nadržoval. Ve skutečnosti to byla Jeho milost vůči všem protivníkům, neboť kdyby zemřeli přirozenou smrtí, spasení by nedosáhli. Dostali tu úžasnou příležitost vidět Pána v okamžiku smrti a dosáhnout tak vysvobození z hmotného života. Pán je tedy všedobrý, a vše, co činí, je prospěšné všem. Zdánlivě napomáhal jako důvěrný přítel Arjunovi k vítězství, ale ve skutečnosti jednal pro dobro Arjunových nepřátel. To jsou transcendentální činnosti Pána a ten, kdo jim porozumí, dosáhne také po opuštění svého hmotného těla spasení. Pán za žádných okolností nečiní nic zlého, neboť je vždy absolutní a všedobrý.

1.9.36

Verš

vyavahita-pṛtanā-mukhaṁ nirīkṣya
sva-jana-vadhād vimukhasya doṣa-buddhyā
kumatim aharad ātma-vidyayā yaś
caraṇa-ratiḥ paramasya tasya me ’stu

Synonyma

vyavahita — stojící opodál; pṛtanā — vojáci; mukham — tváře; nirīkṣya — pohledem na; sva-jana — příbuzní; vadhāt — od zabíjení; vimukhasya — zdráhavý; doṣa-buddhyā — znečištěnou inteligencí; kumatim — chabé poznání; aharat — odstranil; ātma-vidyayā — transcendentálním poznáním; yaḥ — ten, který; caraṇa — k nohám; ratiḥ — připoutanost; paramasya — Nejvyššího; tasya — k Němu; me — má; astu — nechť je.

Překlad

Když Arjuna před sebou viděl vojáky a velitele shromážděné na bojišti, byl zdánlivě znečištěný nevědomostí, a Pán tuto nevědomost odstranil přednesem transcendentálního poznání. Kéž jsou Jeho lotosové nohy vždy cílem poutajícím moji pozornost!

Význam

Králové a velitelé stáli vždy v první řadě v čele svých bojovníků. Takové byly zásady opravdového boje. Králové a vojevůdci nebyli jako takzvaní prezidenti či ministři obrany dneška, kteří zůstávají doma, zatímco vojáci a žoldáci bojují tvrdě muž proti muži. To může být pravidlem moderní demokracie, ale v dobách skutečných království nebyli králové žádní zbabělci, volení bez ohledu na kvalifikaci. Můžeme to vidět na bitvě na Kurukṣetře: všichni vůdčí představitelé obou stran — Droṇa, Bhīṣma, Arjuna a Duryodhana — se aktivně zapojovali do boje a nespali. Za bojiště navíc zvolili místo daleko odlehlé od civilních usedlostí, a tak se zabránilo tomu, aby boj mezi soupeřícími královskými stranami nějak zasáhl nevinné obyvatelstvo. Obyčejní lidé vůbec nemuseli vědět, co se během boje odehrává. Pouze odevzdávali čtvrtinu svého příjmu vládci, ať už to byl Arjuna či Duryodhana. Všichni velitelé obou stran stáli proti sobě na Kurukṣetře, Arjuna se na ně díval s velikým soucitem a naříkal, že má kvůli království zabíjet v boji své příbuzné. Nikterak se neobával obřího vojenského potenciálu, který Duryodhana nashromáždil, ale jako milostivý oddaný Pána si dovedl přirozeně odřeknout světské věci a rozhodl se pro ně nebojovat. Udělal to však jenom z nedostatečného poznání. V tomto verši se proto říká, že jeho inteligence byla znečištěná. Jak je zřejmé ze čtvrté kapitoly Bhagavad-gīty, jeho inteligenci nemůže nikdy nic znečistit, jelikož byl oddaným a stálým společníkem Pána. Zdánlivě však byla jeho inteligence znečištěná, neboť jinak by se nenaskytla příležitost, aby Pán přednesl učení Bhagavad-gīty pro dobro všech znečištěných podmíněných duší, které nepravá představa o hmotném těle udržuje ve hmotném otroctví. Bhagavad-gītā byla určena podmíněným duším světa, aby je zbavila falešné představy, že duše a tělo jsou totožné, a aby obnovila věčný vztah duše se Svrchovaným Pánem. Transcendentální poznání o Sobě Samém (ātma-vidyā) Pán přednesl především proto, aby pomohl všem bytostem ve všech částech vesmíru.

1.9.37

Verš

sva-nigamam apahāya mat-pratijñām
ṛtam adhikartum avapluto rathasthaḥ
dhṛta-ratha-caraṇo ’bhyayāc caladgur
harir iva hantum ibhaṁ gatottarīyaḥ

Synonyma

sva-nigamam — vlastní věrnost pravdě; apahāya — nedodržení; mat-pratijñām — můj slib; ṛtam — skutečně; adhi — více; kartum — to učinit; avaplutaḥ — sestoupil; ratha-sthaḥ — z vozu; dhṛta — pozdvihl; ratha — vůz; caraṇaḥ — kolo; abhyayāt — spěchal; caladguḥ — dusat zemi; hariḥ — lev; iva — jako; hantum — zabít; ibham — slona; gata — odhodil; uttarīyaḥ — svrchní oděv.

Překlad

Aby splnil moji touhu i za cenu porušení vlastního slibu, seskočil z vozu, uchopil kolo a běžel ke mně, jako když lev se chystá zabít slona. V tom chvatu dokonce ztratil i Svůj svrchní šat.

Význam

V bitvě na Kurukṣetře se válčilo podle vojenských zásad, ale zároveň ve sportovním duchu, jako když mezi sebou bojují přátelé. Duryodhana kritizoval Bhīṣmadeva a vyčítal mu, že nechce zabít Arjunu, protože k němu chová otcovskou náklonnost. Žádný kṣatriya nesnese urážku týkající se jeho bojového umění. Bhīṣmadeva proto slíbil, že na druhý den zabije zvláštní zbraní, která byla pro ten účel zhotovená, všech pět Pāṇḍuovců. To Duryodhanu upokojilo, a vzal šípy na noc k sobě, aby byly připravené pro boj příštího dne. Arjuna tyto šípy Duryodhanovi vzal a Bhīṣmadeva pochopil, že to byla lest Pána Kṛṣṇy. Zapřisáhl se tedy, že příštího dne buď Kṛṣṇa bude muset Sám pozdvihnout zbraň, nebo že Jeho přítel Arjuna zemře. A na druhý den Bhīṣmadeva bojoval tak tvrdě, že Arjuna i Kṛṣṇa byli v úzkých. Arjuna byl téměř poražen; situace byla tak napjatá, že Bhīṣmadeva se ho už už chystal zabít. Tehdy chtěl Pán Kṛṣṇa potěšit Svého oddaného, Bhīṣmu, a zařídil, aby se splnil Bhīṣmův slib, který byl důležitější než Jeho vlastní. Zdánlivě tím porušil Svůj vlastní slib; před začátkem bitvy na Kurukṣetře slíbil, že zůstane neozbrojen a nepoužije Svoji sílu na žádné straně. Ale aby zachránil Arjunu, seskočil z vozu, chopil se kola vozu a rozhněvaný zaútočil na Bhīṣmadeva, jako když lev se chystá zabít slona. Cestou Mu spadl Jeho svrchní šat, ale On byl tak rozhněvaný, že si to ani neuvědomil. Bhīṣmadeva ihned odložil zbraně a vzpřímeně čekal, až ho Kṛṣṇa, jeho milovaný Pán, zabije. V tom okamžiku se boj toho dne skončil a Arjuna byl zachráněn. Arjunu samozřejmě nemohl nikdo zabít, když Pán byl na Jeho voze, ale jelikož Bhīṣmadeva si přál vidět Pána Kṛṣṇu, jak pozvedá zbraň, aby zachránil Svého přítele, Pán zařídil, že Arjunovi hrozila bezprostřední smrt. Postavil se proti Bhīṣmadevovi, aby mu ukázal, že jeho slib se splnil a že On se chopil kola.

1.9.38

Verš

śita-viśikha-hato viśīrṇa-daṁśaḥ
kṣataja-paripluta ātatāyino me
prasabham abhisasāra mad-vadhārthaṁ
sa bhavatu me bhagavān gatir mukundaḥ

Synonyma

śita — ostrými; viśikha — šípy; hataḥ — zraněný; viśīrṇa-daṁśaḥ — rozbitý štít; kṣataja — ranami; pariplutaḥ — potřený krví; ātatāyinaḥ — veliký útočník; me — mé; prasabham — rozhněvaný; abhisasāra — vydal se; mat-vadha-artham — mě zabít; saḥ — On; bhavatu — kéž se stane; me — mým; bhagavān — Osobnost Božství; gatiḥ — cílem; mukundaḥ — ten, který uděluje spasení.

Překlad

Kéž se Pán Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství udělující spasení, stane mým konečným cílem! Na bojišti mě napadl, jako kdyby Ho rozhněvaly rány od mých ostrých šípů. Štít měl rozbitý a Jeho tělo bylo potřísněné krví z těchto ran.

Význam

Chování Pána Kṛṣṇy k Bhīṣmadevovi na Kuruovském bitevním poli je zajímavé, neboť Pán Śrī Kṛṣṇa zdánlivě jednal tak, jako kdyby nadržoval Arjunovi a k Bhīṣmadevovi se stavěl nepřátelsky; ale ve skutečnosti tím projevoval Bhīṣmadevovi jakožto Svému velkému oddanému zvláštní přízeň. Ohromující na tomto jednání je, že oddaný může potěšit Pána i tím, že vystupuje jako Jeho nepřítel. Pán, který je absolutní, může přijmout službu od čistého oddaného i v rouchu nepřítele. Svrchovaný Pán nemá nepřátel a takzvaní nepřátelé Mu nemohou nijak ublížit, neboť je ajita neboli nepřemožitelný. Ale přináší Mu potěšení, když Ho Jeho čistý oddaný porazí jako nepřítel, nebo Ho kárá jako Jeho nadřízený, přestože nikdo nemůže být nadřazený Pánu. Takové jsou transcendentální výměny vztahů mezi Pánem a oddanými a ten, kdo neví nic o oddané službě, tajemství takových vztahů nikdy nepochopí. Bhīṣmadeva hrál roli udatného bojovníka a záměrně poranil tělo Pána, takže obyčejní lidé si mysleli, že Pán je zraněný, ale ve skutečnosti to mělo jen zmást neoddané. Zcela duchovní tělo nelze zranit a oddaný se nemůže stát Pánovým nepřítelem. Kdyby tomu tak bylo, Bhīṣmadeva by si nepřál, aby právě tento Pán byl konečným cílem jeho života. Kdyby byl Bhīṣmadeva nepřítelem Pána, Pán Kṛṣṇa by ho zabil, aniž by musel hnout prstem. Nemusel se ukazovat před Bhīṣmadevem s krví a ranami. Ale udělal to, protože Jeho oddaný-válečník chtěl vidět transcendentální krásu Pánova těla ozdobeného ranami od střel čistého oddaného. Tak vypadají výměny transcendentální rasy, vztahu mezi Pánem a Jeho služebníkem. Takové jednání přináší slávu jak Pánovi, tak i Jeho oddanému. Pán byl tak rozhněvaný, že Mu Arjuna chtěl v útoku na Bhīṣmadeva zabránit, ale Pán se mu vymkl z rukou a hnal se k Bhīṣmadevovi jako se milenec žene k milé nehledě na překážky. Působilo to dojmem, že byl odhodlaný Bhīṣmadeva zabít, ale ve skutečnosti ho chtěl potěšit, neboť byl velkým oddaným Pána. Pán je nepochybně vysvoboditelem všech podmíněných duší. Impersonalisté od Něho chtějí spasení a Pán jim vždy plní jejich přání, ale Bhīṣmadeva si zde přeje vidět Pána v Jeho osobní podobě. To je přáním všech čistých oddaných.

1.9.39

Verš

vijaya-ratha-kuṭumbha ātta-totre
dhṛta-haya-raśmini tac-chriyekṣaṇīye
bhagavati ratir astu me mumūrṣor
yam iha nirīkṣya hatā gatāḥ sva-rūpam

Synonyma

vijaya — Arjuna; ratha — bojový vůz; kuṭumbe — ochraňovaný za každou cenu; ātta-totre — s bičem v pravé ruce; dhṛta-haya — ovládající koně; raśmini — provazy; tat-śriyā — nádherně stojící; īkṣaṇīye — hledět na; bhagavati — na Osobnost Božství; ratiḥ astu — kéž má pozornost spočívá; mumūrṣoḥ — ten, kdo má brzy zemřít; yam — komu; iha — v tomto světě; nirīkṣya — pohledem na; hatāḥ — ti, kteří zemřeli; gatāḥ — dosáhli; sva-rūpam — původní podoba.

Překlad

Nechť se má pozornost v okamžiku smrti upíná pouze na Śrī Kṛṣṇu, Osobnost Božství. Nechť má mysl ubíhá k Arjunovu vozataji, který stojí s bičem v pravé ruce a opratěmi v levé a pozorně chrání Arjunův vůz před všemi nástrahami. Všichni, kteří Ho na Kuruovském bitevním poli viděli, získali po smrti svoji původní podobu.

Význam

Čistý oddaný Pána díky transcendentálnímu vztahu v láskyplné službě neustále vidí Pána přítomného uvnitř sebe samého. Takový čistý oddaný na Něj nemůže zapomenout ani na okamžik. Tomu se říká tranz. Mystik (yogī) se snaží na Nadduši soustředit tím, že nedovoluje smyslům žádnou jinou činnost, a tak nakonec dosáhne samādhi. Oddaný dosáhne tranzu neboli samādhi mnohem snáze tak, že neustále vzpomíná na Pánovy osobní rysy včetně Jeho svatého jména, slávy, zábav atd. Soustředění mystického yogīna a soustředění oddaného tedy nejsou na stejné úrovni. Mystik se soustředí mechanicky, ale čistý oddaný se soustředí přirozeně, s čistou láskou a spontánní náklonností. Bhīṣmadeva byl čistý oddaný a jako vojenský maršál neustále vzpomínal na Pánovu podobu z bojiště, kde Pán vystupoval jako Pārtha-sārathi, Arjunův vozataj. Zábava Pána v podobě Pārtha-sārathiho je tudíž také věčná. Všechny Pánovy zábavy, počínaje Jeho zrozením v Kaṁsově vězení až po závěrečnou mauśala-līlu, následují jedna za druhou ve všech vesmírech, jako když hodinová ručička přeskakuje z jedné čárky na druhou. A Jeho společníci jako jsou Pāṇḍuovci a Bhīṣma vystupují ve všech těchto zábavách jako Jeho věční druhové, kteří Ho neustále doprovázejí. Bhīṣmadeva tedy nemohl nikdy zapomenout na překrásné rysy Pána v podobě Pārtha-sārathiho, kterou ani Arjuna nemohl spatřit. Arjuna stál za nádherným Pārtha-sārathim, zatímco Bhīṣmadeva byl přímo před Ním. Vojenské rysy Pána mohl Bhīṣmadeva vychutnávat více než Arjuna.

Všichni vojáci a ostatní přítomní na Kurukṣetře dosáhli po smrti své původní duchovní podoby jako má Pán, neboť tam mohli Pána z Jeho bezpříčinné milosti vidět tváří v tvář. Podoby všech podmíněných živých bytostí, které kolují v evolučním cyklu od vodních živočichů k podobě Brahmy, jsou māyā — jsou jim udíleny hmotnou přírodou na základě jejich skutků. Hmotná těla podmíněných duší jsou cizími oděvy a když je podmíněná duše osvobozená ze spárů hmotné energie, získá svoji původní podobu. Impersonalisté chtějí dosáhnout Pánovy neosobní záře, ale to živým jiskrám, nedílným částem Pána, nepřísluší. Proto také impersonalisté znovu poklesají a získávají hmotné podoby, které jsou duchovní duši cizí. Oddaní získávají stejnou duchovní podobu jako má Pán, buď dvourukou nebo čtyřrukou, buď na Vaikuṇṭhách nebo na Goloce, podle původní povahy duše. Tato podoba je naprosto duchovní a je to svarūpa živé bytosti. Bhīṣmadeva potvrzuje, že všichni účastníci bitvy na Kurukṣetře, živé bytosti na obou stranách, dosáhli svojí svarūpy. Pán Śrī Kṛṣṇa tedy nebyl milostivý jen k Pāṇḍuovcům; byl stejně milostivý i k ostatním, neboť všichni dosáhli téhož výsledku. Totéž si přál i Bhīṣmadeva a jeho slova byla modlitbou k Pánu, přestože bylo vždy jisté, že je Pánovým věčným společníkem. Závěr je takový, že každý, kdo se dívá na Osobnost Božství—uvnitř nebo vně — v okamžiku smrti dosáhne svojí svarūpy a tím nejvyšší životní dokonalosti.

1.9.40

Verš

lalita-gati-vilāsa-valguhāsa-
praṇaya-nirīkṣaṇa-kalpitorumānāḥ
kṛtam anukṛtavatya unmadāndhāḥ
prakṛtim agan kila yasya gopa-vadhvaḥ

Synonyma

lalita — přitažlivý; gati — pohyby; vilāsa — fascinující činy; valguhāsa — sladký úsměv; praṇaya — milující; nirīkṣaṇa — hledící na; kalpita — smýšlení; urumānāḥ — oslavovaný; kṛta-manu-kṛta-vatyaḥ — při napodobování pohybů; unmada-andhāḥ — zešílet v extázi; prakṛtim — charakteristiky; agan — prošly; kila — jistě; yasya — Jehož; gopa-vadhvaḥ — pastýřky.

Překlad

Nechť mou mysl poutá jedině Pán Śrī Kṛṣṇa, jehož pohyby a milostné úsměvy přitahovaly dívky z Vrajadhāmu (gopī), které pak napodobovaly Pánova charakteristická gesta (když je opustil během tance rāsa).

Význam

V intenzívní extázi láskyplné služby dosáhly dívky z Vrajabhūmi kvalitativní jednoty s Pánem. Tančily s Ním na stejné úrovni, objímaly Ho se snoubeneckou láskou, žertovně se na Něho usmívaly a hleděly na Něho láskyplným pohledem. Oddaní jako Bhīṣmadeva nepochybně vysoce chválí Pánův vztah s Arjunou, ale vztah gopī s Pánem je ještě vznešenější, neboť jejich láskyplná služba je ještě čistší. Arjunovi se milostí Pána dostalo té přízně, že mu Pán přátelsky sloužil jako vozataj, ale neobdařil Arjunu stejnou silou. Gopī se Pánu ovšem prakticky vyrovnaly, neboť s Ním dosáhly stejného postavení. Bhīṣmova touha vzpomínat na gopī je modlitbou, aby v posledním stádiu svého života měl i jejich milost. Pán je spokojenější, když jsou oslavováni Jeho čistí oddaní, a proto Bhīṣmadeva provolával slávu nejen Arjunovi, k němuž byl bezprostředně přitahován, ale také vzpomínal na gopī, jimž se za jejich láskyplnou službu Pánu dostalo jedinečných možností. Rovnost gopī s Pánem nesmíme nikdy zaměňovat s osvobozením sāyujya, kterého dosahují impersonalisté. Jejich rovnost je rovností dokonalé extáze, kdy všechna pojetí odlišnosti mizí, neboť zájmy milence a milované se ztotožní.

1.9.41

Verš

muni-gaṇa-nṛpa-varya-saṅkule ’ntaḥ-
sadasi yudhiṣṭhira-rājasūya eṣām
arhaṇam upapeda īkṣaṇīyo
mama dṛśi-gocara eṣa āvir ātmā

Synonyma

muni-gaṇa — velcí učení mudrci; nṛpa-varya — velcí vládnoucí králové; saṅkule — ve velkém shromáždění; antaḥ-sadasi — porada; yudhiṣṭhira — krále Yudhiṣṭhira; rāja-sūye — královská oběť; eṣām — všech velkých osobností; arhaṇam — uctívání; upapeda — získal; īkṣaṇīyaḥ — předmět pozornosti; mama — můj; dṛśi — pohled; gocaraḥ — v dosahu; eṣaḥ āviḥ — osobně přítomný; ātmā — duše.

Překlad

Na oběti Rājasūya-yajña, kterou vykonával Mahārāja Yudhiṣṭhira, se shromáždila celá světová elita králů a učenců, a v tomto velkém shromáždění všichni do jednoho uctívali Pána Śrī Kṛṣṇu jako nejvznešenější Osobnost Božství. Stalo se to za mé přítomnosti, a tak vzpomínám na tuto událost, aby má mysl neustále spočívala u Pána.

Význam

Po vítězství v bitvě na Kurukṣetře uspořádal Mahārāja Yudhiṣṭhira, vládce celého světa, obětní obřad Rājasūya. V oněch dobách vysílal císař, který nastupoval na trůn, do celého světa koně jako výzvu pro vyhlášení své svrchovanosti. Všichni vládnoucí princové nebo králové měli právo výzvu přijmout a tímto gestem vyjádřit svou vůli buď se podrobit nebo nepodrobit svrchovanosti nového císaře. Ten, kdo výzvu přijal, musel s císařem bojovat a vítězstvím potvrdit svoji svrchovanost. Poražený vyzyvatel pak musel obětovat svůj život a uvolnit místo jinému králi či vládci. Mahārāja Yudhiṣṭhira tedy také vyslal do celého světa tyto vyzývající koně, a všichni princové a králové, kteří vládli na Zemi, přijali Mahārāje Yudhiṣṭhira za světového panovníka. Poté dostali všichni vládci světa pod panstvím Mahārāje Yudhiṣṭhira pozvání, aby se zúčastnili velké oběti Rājasūya. K pořádání takových obětí bylo zapotřebí ohromné množství peněz, což by si malý král mohl stěží dovolit. V tomto věku Kali je takový obřad nemožný, neboť je příliš nákladný a za současných podmínek také těžce uskutečnitelný. Kromě toho ani není možné najít zkušené kněží, kteří by obřad provedli.

Všichni pozvaní králové a velcí učení mudrci světa se tedy shromáždili v hlavním městě Mahārāje Yudhiṣṭhira. Byly pozvány i učené kruhy společnosti, kam počítáme velké filozofy, religionisty, lékaře, vědce a všechny velké mudrce. Brāhmaṇové a kṣatriyové byli nejvyššími vůdčími představiteli společnosti, a všichni byli pozváni, aby se zúčastnili shromáždění. Vaiśyové a śūdrové byli nedůležitými prvky ve společnosti, a proto se zde o nich nehovoří. Se změnami v životě společnosti moderní doby došlo také ke změnám v důležitosti lidí vzhledem k jejich zaměstnání.

Na tomto velkém shromáždění se oči všech upínaly na Pána Śrī Kṛṣṇu. Každý chtěl vidět Pána Kṛṣṇu a každý Mu chtěl projevit svoji pokornou úctu. Bhīṣmadeva na to vše vzpomíná a je rád, že uctívaný Pán, Osobnost Božství, před ním stojí ve Své skutečné osobní přítomnosti. Meditovat o Nejvyšším Pánu tedy znamená meditovat o činnostech, podobě, zábavách, jménu a slávě Pána. Je to snadnější nežli takzvaná meditace o neosobním rysu Nejvyššího. V Bhagavad-gītě (12.5) je jasně řečeno, že meditovat o neosobním rysu Nejvyššího je velice obtížné. Prakticky to není žádná meditace, ale ztráta času, neboť jen velice zřídka někdo dosáhne vytouženého výsledku. Oddaní meditují o skutečné podobě a zábavách Pána, a proto se k Němu mohou snadno přiblížit. To také stojí v Bhagavad-gītě (12.9). Pán se neliší od Svých transcendentálních činností. Tato śloka také naznačuje, že v čase, kdy byl skutečně přítomný v lidské společnosti, zvláště v souvislosti s bitvou na Kurukṣetře, byl Pán Śrī Kṛṣṇa přijímaný jako největší osobnost své doby, třebaže ne všichni věděli, že je Nejvyšší Osobností Božství. Propaganda, že velký člověk se po smrti uctívá jako Bůh, je zcestná, protože žádný člověk se po smrti nestane Bohem. A stejně tak nemůže být Osobnost Božství lidskou bytostí, ani během Své osobní přítomnosti na Zemi. Obojí je zcela zcestné. V případě Pána Kṛṣṇy nepřipadá žádný antropomorfismus v úvahu.

1.9.42

Verš

tam imam aham ajaṁ śarīra-bhājāṁ
hṛdi hṛdi dhiṣṭhitam ātma-kalpitānām
pratidṛśam iva naikadhārkam ekaṁ
samadhi-gato ’smi vidhūta-bheda-mohaḥ

Synonyma

tam — ta Osobnost Božství; imam — nyní přítomný přede mnou; aham — já; ajam — nezrozený; śarīra-bhājām — podmíněné duše; hṛdi — v srdci; hṛdi — v srdci; dhiṣṭhitam — umístěný; ātma — Nadduše; kalpitānām — spekulantů; pratidṛśam — ve všech směrech; iva — jako; na ekadhā — ne jeden; arkam — slunce; ekam — pouze jeden; samadhi-gataḥ asmi — meditací jsem dospěl k tranzu; vidhūta — osvobozený od; bheda-mohaḥ — iluze duality.

Překlad

Nyní mohu s plnou pozorností meditovat o tomto jediném Pánu, Śrī Kṛṣṇovi, který stojí přede mnou, jelikož nyní jsem překonal iluzi duality ohledně Jeho přítomnosti v srdcích všech, dokonce i mentálních spekulantů. Je v srdci každého. Slunce lze vnímat různě, ale přesto je jediné.

Význam

Pán Śrī Kṛṣṇa je jediná Absolutní Nejvyšší Osobnost Božství, ale expanduje se Svojí nepochopitelnou energií do mnoha úplných částí. Pojetí duality vzniká z nevědomosti o Jeho nepochopitelných energiích. V Bhagavad-gītě (9.11) Pán říká, že pouze hlupáci Ho považují za obyčejnou lidskou bytost. Tito hloupí lidé si nejsou vědomi Jeho nepochopitelných energií. Pán je Svojí nepochopitelnou energií přítomný v srdci každého, stejně jako slunce je přítomné pro všechny lidi na světě. Pánův rys Paramātmā je expanzí Jeho úplných částí. Svojí nepochopitelnou energií se Pán expanduje do srdcí všech jako Paramātmā a expanzí Svého osobního žáru se rovněž expanduje jako žhnoucí záře brahmajyoti. Brahma-saṁhitā říká, že brahmajyoti je Jeho osobní žár. Není tedy žádný rozdíl mezi Ním, Jeho osobním žárem brahmajyoti a Jeho úplnými částmi jako Paramātmā. Méně inteligentní lidé, kteří si tuto skutečnost neuvědomují, mají za to, že brahmajyoti a Paramātmā se od Śrī Kṛṣṇy liší. Tato iluze duality nyní z Bhīṣmadevovy mysli zcela zmizela a on pocítil uspokojení, že je to Pán Śrī Kṛṣṇa, který je vším ve všem. Tohoto osvícení dosáhnou velcí mahātmové neboli oddaní. Jak je řečeno v Bhagavad-gītě (7.19), Vāsudeva je vším ve všem a nic nemůže existovat bez Vāsudeva. Vāsudeva, Pán Śrī Kṛṣṇa, je původní Nejvyšší Osoba, což je zde potvrzeno od mahājana, a začátečníci i čistí oddaní se musí snažit kráčet v jeho šlépějích. To je posloupnost oddanosti.

Bhīṣmadeva uctívá Pána Śrī Kṛṣṇu jako Pārtha-sārathiho a gopī uctívají téhož Kṛṣṇu ve Vṛndāvanu jako nejpřitažlivějšího Śyāmasundaru. Méně inteligentní učenci někdy dělají chybu, že považují Kṛṣṇu z Vṛndāvanu a Kṛṣṇu z bojiště Kurukṣetra za odlišné osobnosti. Ale pro Bhīṣmadeva tato iluze přestala existovat. I impersonalisté mají za svůj cíl Kṛṣṇu jako neosobní jyoti, a Paramātmā jakožto cíl yogīnů je také Kṛṣṇa. Kṛṣṇa je jak brahmajyoti, tak lokalizovaná Paramātmā, ale v brahmajyoti ani v Paramātmě nenajdeme ani Kṛṣṇu ani sladké vztahy s Ním. Ve Svém osobním rysu je Kṛṣṇa Pārtha-sārathi i Śyāmasundara z Vṛndāvanu, ale ve Svém neosobním rysu není Kṛṣṇa ani v brahmajyoti ani v Paramātmě. Velcí mahātmové jako Bhīṣmadeva všechny tyto odlišné rysy Pána Śrī Kṛṣṇy realizovali, a uctívají proto Pána Kṛṣṇu, kterého znají jako původ všech těchto podob a rysů.

1.9.43

Verš

sūta uvāca
kṛṣṇa evaṁ bhagavati
mano-vāg-dṛṣṭi-vṛttibhiḥ
ātmany ātmānam āveśya
so ’ntaḥśvāsa upāramat

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; kṛṣṇe — Pán Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství; evam — pouze; bhagavati — Jemu; manaḥ — myslí; vāk — řečí; dṛṣṭi — pohledem; vṛttibhiḥ — činnostmi; ātmani — Nadduši; ātmānam — živá bytost; āveśya — vnořil se do; saḥ — on; antaḥ-śvāsaḥ — vdechující; upāramat — utichl.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Takto se Bhīṣmadeva vnořil do Nadduše, Pána Śrī Kṛṣṇy, Nejvyšší Osobnosti Božství, svojí myslí, řečí, pohledem a činnostmi, zmlkl a jeho dech se zastavil.

Význam

Stav, kterého dosáhl Bhīṣmadeva při opouštění svého hmotného těla, se nazývá nirvikalpa-samādhi, jelikož vnořil své já do myšlenek na Pána a svoji mysl do vzpomínek na Jeho různé činnosti. Opěvoval slávu Pána, svým pohledem viděl Pána Osobně přítomného před sebou a všechny jeho činnosti se tak soustředily výlučně na Pána. To je nejvyšší stupeň dokonalosti a každý ho může dosáhnout vykonáváním oddané služby. Oddaná služba Pánu se skládá z devíti hlavních činností: (1) naslouchání, (2) opěvování, (3) vzpomínání, (4) sloužení lotosovým nohám, (5) uctívání, (6) modlení se, (7) plnění nařízení, (8) přátelení se a (9) plné odevzdání se. Každá z nich či všechny společně mají stejnou moc přinést požadovaný výsledek, ale je nutné vykonávat je s vytrvalostí a pod vedením zkušeného oddaného Pána. První bod — naslouchání — je ze všech nejdůležitější, a proto je nutné, aby všichni vážní uchazeči, kteří chtějí nakonec dosáhnout stupně Bhīṣmadeva, naslouchali Bhagavad-gītě a později Śrīmad-Bhāgavatamu. Této výjimečně příznivé situace, jaká nastala při Bhīṣmadevově smrti, lze dosáhnout i bez Kṛṣṇovy osobní přítomnosti. Jeho slova v Bhagavad-gītě či ve Śrīmad-Bhāgavatamu jsou s Ním totožná. Jsou zvukovou inkarnací Pána a každý může s jejich pomocí dosáhnout úrovně Śrī Bhīṣmadeva, jednoho z osmi Vasuů. Každý člověk či zvíře musí nakonec zemřít, ale ten, kdo umírá jako Bhīṣmadeva, dosáhne dokonalosti, zatímco ten, kdo umírá pod tlakem přírodních zákonů, umírá jako zvíře. To je rozdíl mezi člověkem a zvířetem. Lidská životní podoba je zvláště určena pro umírání takovým způsobem, jakým umíral Bhīṣmadeva.

1.9.44

Verš

sampadyamānam ājñāya
bhīṣmaṁ brahmaṇi niṣkale
sarve babhūvus te tūṣṇīṁ
vayāṁsīva dinātyaye

Synonyma

sampadyamānam — vnořil se do; ājñāya — to vědouce; bhīṣmam — o Śrī Bhīṣmadevovi; brahmaṇi — do Svrchovaně Absolutního; niṣkale — neomezený; sarve — všichni přítomní; babhūvuḥ te — všichni z nich; tūṣṇīm — zmlkli; vayāṁsi iva — jako ptáci; dina-atyaye — na konci dne.

Překlad

Když pochopili, že Bhīṣmadeva splynul s neomezenou věčností Svrchovaně Absolutního, všichni přítomní zmlkli jako ptáci na konci dne.

Význam

Vstoupit či vnořit se do neomezené věčnosti Svrchovaně Absolutního znamená vstoupit do původního domova živé bytosti. Všechny živé bytosti jsou dílčími částmi Absolutní Osobnosti Božství, a jsou proto s Pánem ve věčném vztahu služebníka a pána. Pánu slouží všechny Jeho části stejně tak, jako úplnému stroji slouží jeho části. Jakmile se jakákoliv část stroje od celku odpojí, nemá už žádný význam. Stejně tak každá část Absolutního, která se vyhýbá službě Pánu, je zbytečná. Všechny živé bytosti, které jsou v hmotném světě, jsou “odpojené” části svrchovaného celku, a nejsou už nadále stejně důležité jako původní části. Existují ovšem také “zapojené” živé bytosti, které jsou věčně osvobozené. O “odpojené” části se stará hmotná energie Pána zvaná Durgā-śakti neboli vězeňský dozorce a ony se podrobují podmíněnému životu podle zákonů hmotné přírody. Jakmile si živá bytost tuto skutečnost uvědomí, snaží se vrátit domů, zpátky k Bohu, a tak začíná její duchovní nutkání. Toto duchovní nutkání se nazývá brahma-jijñāsā neboli dotazování se na Brahman. Brahma-jijñāsā je úspěšně završena především díky poznání, odříkání a oddané službě Pánu. Jñāna neboli poznání znamená poznání všeho o Brahmanu, o Nejvyšším; odříkání znamená odpoutanost od hmotné náklonnosti a oddaná služba je metoda opětovného dosažení původního stavu živé bytosti. Úspěšné živé bytosti, které jsou oprávněné vstoupit do oblasti Absolutního, se nazývají jñānīové, yogīni a bhaktové. Jñānīové a yogīni vstupují do neosobních paprsků Nejvyššího, zatímco bhaktové vstupují na duchovní planety, Vaikuṇṭhaloky. Na těchto duchovních planetách vládne Nejvyšší Pán jako Nārāyaṇa a zdravé, nepodmíněné živé bytosti tam žijí láskyplnou službou Pánu v roli služebníka, přítele, rodiče či manželky. Nepodmíněné živé bytosti tam užívají života s Pánem v plné svobodě, zatímco neosobní jñānīové a yogīni vstupují do neosobní žhnoucí záře vaikuṇṭhských planet. Vaikuṇṭhské planety září jako Slunce a jejich paprsky se nazývají brahmajyoti. Brahmajyoti se šíří neomezeně a hmotný svět je pouze zakrytým dílem jedné bezvýznamné části této brahmajyoti. Toto zakrytí je dočasné, a proto se jedná pouze o určitý druh iluze.

Bhīṣmadeva jako čistý oddaný Pána vstoupil do duchovní oblasti na jednu z vaikuṇṭhských planet, kde Pán ve Své věčné podobě Pārtha-sārathiho vládne nepodmíněným živým bytostem neustále zaměstnaným ve službě Jemu. U Bhīṣmadeva bylo dobře vidět lásku a oddanost, které spojují Pána a oddaného. Bhīṣmadeva nikdy nezapomněl na Pána v Jeho transcendentální podobě Pārtha-sārathiho, a Pán byl před Bhīṣmadevem Osobně přítomný při jeho odchodu do transcendentálního světa. To je nejvyšší dokonalostí života.

1.9.45

Verš

tatra dundubhayo nedur
deva-mānava-vāditāḥ
śaśaṁsuḥ sādhavo rājñāṁ
khāt petuḥ puṣpa-vṛṣṭayaḥ

Synonyma

tatra — poté; dundubhayaḥ — bubny; neduḥ — zněly; deva — polobozi z jiných planet; mānava — lidé ze všech zemí; vāditāḥ — bubnovali; śaśaṁsuḥ — chválili; sādhavaḥ — čestný; rājñām — královským řádem; khāt — z nebe; petuḥ — začaly padat; puṣpa-vṛṣṭayaḥ — deště květů.

Překlad

Lidé i polobozi poté na počest rozezněli bubny a spravedliví králové započali prokazovat svoji úctu a čest. Z nebe pršely deště květů.

Význam

Bhīṣmadeva měli v úctě jak lidé, tak polobozi. Lidské bytosti žijí na Zemi a podobných planetách soustav Bhūr a Bhuvar, ale polobozi žijí na nebeských planetách Svar. Ti všichni znali Bhīṣmadeva jako velikého válečníka a oddaného Pána. Jako mahājana (neboli autorita) byl na úrovni Brahmy, Nārady a Śivy, přestože byl lidskou bytostí. Kvalifikace srovnatelné s polobohy lze dosáhnout pouze na základě duchovní dokonalosti. Bhīṣmadeva byl tedy známý po celém vesmíru. Za jeho života se meziplanetární cesty podnikaly jemnějšími metodami nežli jsou marné snahy s mechanickými raketami. Jakmile na vzdálené planety došla zpráva o Bhīṣmadevově odchodu, všichni obyvatelé vyšších planet i s obyvateli Země začali shazovat deště květin, aby této zesnulé velké osobnosti projevili náležitou úctu. Tyto deště květin z nebe jsou známkou uznání velkých polobohů a nikdy se nedají srovnávat se zdobením mrtvého těla. Tělo Bhīṣmadeva, plné duchovní realizace, pozbylo svých hmotných účinků a bylo zduchovnělé stejně jako železo, které se ve styku s ohněm rozžhaví do ruda. Tělo plně seberealizované duše se proto nepokládá za hmotné. Pro tato duchovní těla se provádějí zvláštní obřady uctívání. Úcta a uznání, jaké sklízel Bhīṣmadeva, se však nikdy nemají uměle napodobovat. V dnešní době se stalo oblíbeným zvykem vykonávat takzvaný obřad jayantī pro jakéhokoliv obyčejného člověka. Podle autorizovaných śāster je takový obřad jayantī pro obyčejného člověka, byť hmotně na vysoké úrovni, přestupkem proti Pánu, neboť obřad jayantī je vyhrazen pro den Pánova zjevení na Zemi. Bhīṣmadeva byl svými činnostmi výjimečný a výjimečný byl i jeho odchod do Božího království.

1.9.46

Verš

tasya nirharaṇādīni
samparetasya bhārgava
yudhiṣṭhiraḥ kārayitvā
muhūrtaṁ duḥkhito ’bhavat

Synonyma

tasya — jeho; nirharaṇa-ādīni — pohřební obřad; samparetasya — mrtvého těla; bhārgava — ó potomku Bhṛgua; yudhiṣṭhiraḥ — Mahārāja Yudhiṣṭhira; kārayitvā — vykonal; muhūrtam — na chvíli; duḥkhitaḥ — lítostivý; abhavat — stal se.

Překlad

Ó potomku Bhṛgua (Śaunako), po vykonání pohřebních rituálů pro mrtvé tělo Bhīṣmadeva se Mahārāje Yudhiṣṭhira na okamžik zmocnil zármutek.

Význam

Bhīṣmadeva byl nejen velkou hlavou rodiny Mahārāje Yudhiṣṭhira, ale také velkým filozofem a jeho přítelem, jakož i přítelem jeho bratrů a matky. Po smrti Mahārāje Pāṇḍua, otce pěti bratrů v čele s Mahārājem Yudhiṣṭhirem, se Bhīṣmadeva stal nejbližším dědem Pāṇḍuovců a ochráncem ovdovělé snachy Kuntīdevī. Starší strýc Mahārāje Yudhiṣṭhira Mahārāja Dhṛtarāṣṭra o ně sice také pečoval, ale jeho náklonnost patřila více jeho stu synům v čele s Duryodhanou. Nakonec byla nastražena kolosální léčka, která připravila pět napůl osiřelých bratrů o jejich oprávněný nárok na království Hastināpuru. Velkými úklady, které byly v královských palácích běžné, bylo pět bratrů vypovězeno do divočiny. Bhīṣmadeva však vždy zůstal pro Mahārāje Yudhiṣṭhira upřímně přejícím příznivcem, dědem, přítelem a filozofem; až do posledních chvil svého života. Zemřel velice šťastně, když viděl Mahārāje Yudhiṣṭhira na trůně. Byl by býval raději opustil své hmotné tělo už dávno, než aby snášel bolest z nezaslouženého utrpení Pāṇḍuovců, ale čekal na příznivý okamžik, jelikož si byl jistý tím, že synové Pāṇḍua zvítězí v bitvě na Kurukṣetře, majíce Samotného Pána Śrī Kṛṣṇu za svého ochránce. Jako oddaný Pána věděl, že Pánův oddaný nemůže být nikdy přemožen. Mahārāja Yudhiṣṭhira si byl všech těchto ušlechtilých přání Bhīṣmadeva plně vědom, a cítil proto jistě velké odloučení. Nelitoval hmotného těla, které Bhīṣmadeva opustil; litoval odloučení od této veliké duše. Pohřební obřad byl nezbytnou povinností, přestože Bhīṣmadeva byl osvobozenou duší. Jelikož Bhīṣmadeva byl bez potomstva, byl Mahārāja Yudhiṣṭhira jako nejstarší vnuk plně oprávněný tento obřad vykonat. Bylo to velikým požehnáním pro Bhīṣmadeva, že poslední rituály pro tohoto velkého muže vykonal stejně velký syn jeho rodiny.

1.9.47

Verš

tuṣṭuvur munayo hṛṣṭāḥ
kṛṣṇaṁ tad-guhya-nāmabhiḥ
tatas te kṛṣṇa-hṛdayāḥ
svāśramān prayayuḥ punaḥ

Synonyma

tuṣṭuvuḥ — uspokojení; munayaḥ — velcí mudrci v čele s Vyāsadevem; hṛṣṭāḥ — všichni ve šťastném rozpoložení; kṛṣṇam — Pánu Kṛṣṇovi, Osobnosti Božství; tat — Jeho; guhya — důvěrný; nāmabhiḥ — Jeho svatým jménem atd.; tataḥ — poté; te — oni; kṛṣṇa-hṛdayāḥ — ti, kteří nosí Pána Kṛṣṇu vždy ve svém srdci; sva-āśramān — každý do své poustevny; prayayuḥ — vrátili se; punaḥ — opět.

Překlad

Všichni velcí mudrci pak oslavovali Pána Śrī Kṛṣṇu, který tam byl přítomný, důvěrnými védskými hymny. Každý z nich se potom vrátil do své poustevny, s Pánem Kṛṣṇou stále ve svém srdci.

Význam

Oddaní Pána jsou vždy v srdci Pána a Pán je vždy v srdcích oddaných. Takový je sladký vztah mezi Pánem a Jeho oddanými. Díky své ryzí lásce a oddanosti Pánu Ho oddaní vždy vidí v sobě a rovněž Pán, přestože nemusí nic dělat a nemá o co by usiloval, neustále dohlíží na dobro Svých oddaných. Životy obyčejných živých bytostí řídí přírodní zákony prostřednictvím akcí a reakcí, ale Své oddané Pán vždy starostlivě vede pravou cestou. Oddaní jsou tedy pod přímou ochranou a péčí Pána. A Pán se rovněž dobrovolně svěřuje péči pouze Svých oddaných. Všichni mudrci vedení Vyāsadevem byli oddaní Pána, a proto po pohřebním obřadu přednášeli védské hymny pro potěšení Pána, který tam byl Osobně přítomný. Všechny védské hymny se přednášejí pro potěšení Pána Kṛṣṇy. To potvrzuje Bhagavad-gītā (15.15). Všechny Vedy, Upaniṣady, Vedānta atd. hledají pouze Jeho a všechny hymny oslavují pouze Jeho. Mudrci tedy vykonali to, co přesně vyhovovalo dané situaci, a blaženě se rozešli do svých pousteven.

1.9.48

Verš

tato yudhiṣṭhiro gatvā
saha-kṛṣṇo gajāhvayam
pitaraṁ sāntvayām āsa
gāndhārīṁ ca tapasvinīm

Synonyma

tataḥ — poté; yudhiṣṭhiraḥ — Mahārāja Yudhiṣṭhira; gatvā — šel tam; saha — s; kṛṣṇaḥ — Pán; gajāhvayam — do hlavního města jménem Gajāhvaya Hastināpur; pitaram — svého strýce (Dhṛtarāṣṭru); sāntvayām āsa — utěšil; gāndhārīm — ženu Dhṛtarāṣṭry; ca — a; tapasvinīm — asketická žena.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira se poté ihned v doprovodu Pána Śrī Kṛṣṇy odebral do svého hlavního města Hastināpuru, kde utěšil svého strýce a asketicky žijící tetu Gāndhārī.

Význam

Dhṛtarāṣṭra a Gāndhārī, otec a matka Duryodhany a jeho bratrů, byli starším strýcem a tetou Mahārāje Yudhiṣṭhira. Po bitvě na Kurukṣetře byl slavný pár, který ztratil všechny syny a vnuky, v péči Mahārāje Yudhiṣṭhira. Staří manželé trávili své dny ve veliké bolesti nad těžkou životní ztrátou a žili prakticky životem asketů. Zpráva o smrti Bhīṣmadeva, který byl Dhṛtarāṣṭrovým strýcem, byla pro krále s královnou další velkou ránou a potřebovali od Mahārāje Yudhiṣṭhira útěchu. Mahārāja Yudhiṣṭhira si byl vědom svojí povinnosti, a pospíchal proto ihned s Pánem Kṛṣṇou za nimi. Oba potom uklidnili truchlícího Dhṛtarāṣṭru vlídnými slovy.

Gāndhārī, přestože žila životem věrné manželky a přívětivé matky, byla mocným asketou. Kvůli slepotě svého manžela si i ona dobrovolně zakryla oči. Povinností manželky je následovat manžela za každé situace, a Gāndhārī byla tak věrná svému manželovi, že ho následovala dokonce v jeho trvalé slepotě. Svým jednáním tedy byla velkým asketou. Kromě toho šok, který utrpěla ze smrti všech svých synů a vnuků byl příliš tvrdý než aby ho žena mohla snést, ale ona ho právě jako asketa nesla statečně. Charakter Gāndhārī, byť to byla žena, není o nic menší, než charakter Bhīṣmadeva. Oba jsou velkými postavami Mahābhāraty.

1.9.49

Verš

pitrā cānumato rājā
vāsudevānumoditaḥ
cakāra rājyaṁ dharmeṇa
pitṛ-paitāmahaṁ vibhuḥ

Synonyma

pitrā — od svého strýce Dhṛtarāṣṭry; ca — a; anumataḥ — s jeho souhlasem; rājā — král Yudhiṣṭhira; vāsudeva-anumoditaḥ — s potvrzením Pána Śrī Kṛṣṇy; cakāra — vykonával; rājyam — království; dharmeṇa — podle pravidel královského jednání; pitṛ — otec; paitāmaham — předek; vibhuḥ — stejně veliký jako.

Překlad

Po tom všem veliký zbožný král Mahārāja Yudhiṣṭhira vládl ve svém království v přísném souladu se zákony a královskými zásadami, jak je schválil jeho strýc a potvrdil Pán Śrī Kṛṣṇa.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira nebyl pouhý výběrčí daní. Vždy si byl vědom své povinnosti krále, která není o nic menší, než povinnost otce či duchovního mistra. Král musí dohlížet na blaho obyvatel své říše po všech stránkách společenského, politického, hospodářského a duchovního rozvoje. Král musí vědět, že cílem lidského života je osvobodit uvězněnou duši z otroctví hmotného podmínění, a jeho povinností je proto dohlížet, zda je o obyvatele náležitě postaráno, aby mohli tohoto nejvyššího stupně dokonalosti dosáhnout.

Jak uvidíme v příští kapitole, Mahārāja Yudhiṣṭhira se těchto zásad držel velice přísně. Nejenže dodržoval zásady — měl také souhlas svého starého strýce, který se dobře vyznal v politických otázkách, a vše potvrdil i Pán Kṛṣṇa, mluvčí filozofie Bhagavad-gīty.

Mahārāja Yudhiṣṭhira byl ideálním monarchou. Monarchie pod vedením zkušeného krále jako byl Mahārāja Yudhiṣṭhira je zdaleka nejvyšší formou vlády, která vysoce překoná moderní republiky či demokratické lidové vlády. Převážná většina lidí se zvláště v tomto věku Kali rodí ve stavu śūdrů, obvykle nízkého původu, špatného vzdělání, neblahých vyhlídek a v nevhodné společnosti. Tito lidé neznají cíl nejvyšší životní dokonalosti. Jejich volební hlasy tedy ve skutečnosti nemají žádnou hodnotu a osoby zvolené takovými nezodpovědnými hlasy nemohou být zodpovědnými představiteli jako byl Mahārāja Yudhiṣṭhira.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k deváté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Bhīṣmadevův odchod v přítomnosti Pána Kṛṣṇy”.

KAPITOLA DESÁTÁ

Odjezd Pána Kṛṣṇy do Dvāraky

1.10.1

Verš

śaunaka uvāca
hatvā svariktha-spṛdha ātatāyino
yudhiṣṭhiro dharma-bhṛtāṁ variṣṭhaḥ
sahānujaiḥ pratyavaruddha-bhojanaḥ
kathaṁ pravṛttaḥ kim akāraṣīt tataḥ

Synonyma

śaunakaḥ uvāca — Śaunaka se zeptal; hatvā — poté, co zabil; svariktha — zákonné dědictví; spṛdhaḥ — toužící se zmocnit; ātatāyinaḥ — agresor; yudhiṣṭhiraḥ — král Yudhiṣṭhira; dharma-bhṛtām — z těch, kteří přísně dodržují náboženské zásady; variṣṭhaḥ — největší; saha-anujaiḥ — se svými mladšími bratry; pratyavaruddha — omezený; bhojanaḥ — přijetí nezbytností; katham — jak; pravṛttaḥ — zaměstnaný; kim — co; akāraṣīt — vykonával; tataḥ — potom.

Překlad

Śaunaka Muni se zeptal: Jak vládl největší ze všech zbožných lidí, Mahārāja Yudhiṣṭhira, za pomoci svých bratrů svým poddaným, poté, co pobil nepřátele, kteří se chtěli zmocnit jeho právoplatného dědictví? Jistě se neradoval z království s nezatíženou myslí.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira byl největší ze všech zbožných lidí. Nechtěl ani trochu bojovat se svými bratranci proto, aby si mohl užívat království, ale bojoval za správnou věc, neboť hastināpurské království bylo jeho právoplatným dědictvím, které chtěli jeho bratranci zabrat pro sebe. Bojoval tedy za správnou věc pod vedením Pána Śrī Kṛṣṇy, ale z vítězství se nemohl nikterak radovat, protože všichni jeho bratranci v bitvě padli. Vládl království za pomoci svých mladších bratrů pouze z povinnosti. Tato otázka byla pro Śaunaku Ṛṣiho důležitá, protože chtěl vědět, jak se Mahārāja Yudhiṣṭhira zachoval, když měl možnost v klidu užívat království.

1.10.2

Verš

sūta uvāca
vaṁśaṁ kuror vaṁśa-davāgni-nirhṛtaṁ
saṁrohayitvā bhava-bhāvano hariḥ
niveśayitvā nija-rājya īśvaro
yudhiṣṭhiraṁ prīta-manā babhūva ha

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī odpověděl; vaṁśam — dynastie; kuroḥ — krále Kurua; vaṁśa-dava-agni — lesní požár zažehnutý bambusy; nirhṛtam — oslabená; saṁrohayitvā — zárodek pokračování dynastie; bhava-bhāvanaḥ — udržovatel stvoření; hariḥ — Osobnost Božství, Śrī Kṛṣṇa; niveśayitvā — když znovu dosadil; nija-rājye — do jeho vlastního království; īśvaraḥ — Svrchovaný Pán; yudhiṣṭhiram — Mahārāje Yudhiṣṭhira; prīta-manāḥ — potěšený v mysli; babhūva ha — byl.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Pán Śrī Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství a udržovatel světa, byl potěšen, když dosadil Mahārāje Yudhiṣṭhira zpátky do jeho království a obnovil kuruovskou dynastii, která byla vyčerpaná bambusovým požárem hněvu.

Význam

Tento svět se přirovnává k lesnímu požáru, který vzniká třením bambusových kmenů. K takovému požáru dochází automaticky, neboť tření bambusů není způsobeno ničím vnějším. Stejně tak se v hmotném světě vzájemně střetá hněv těch, kteří chtějí panovat hmotné přírodě, a vzniká požár válek, který snižuje množství nechtěného obyvatelstva. K těmto požárům dochází, aniž by s nimi Pán měl co společného. Jelikož však chce udržovat Své stvoření, přeje si, aby se lidé drželi správné cesty seberealizace, která živým bytostem umožňuje vstoupit do Božího království. Pán chce, aby se trpící lidské bytosti vrátily zpátky domů, zpátky k Němu, a přestaly se vystavovat trojím hmotným bolestem. Pro tento záměr bylo vyprojektované celé stvoření, a ti, kteří se neumoudří, trpí v hmotném světě bolestmi, které způsobuje iluzorní energie Pána. Pán proto chce, aby světu vládl Jeho pravý zástupce. Pán Śrī Kṛṣṇa sestoupil, aby znovu započal takovouto vládu a aby zabil nechtěné osoby, které s Jeho plánem nemají nic společného. Bitva na Kurukṣetře se odehrála podle Pánova plánu, a nežádoucí osoby tak mohly ze světa odejít, a vlády se ujali Jeho oddaní, kteří zajistili pokojný chod království. Pán byl tedy plně spokojený, když Mahārāja Yudhiṣṭhira zasedl na trůn, a zárodek pokračování kuruovské dynastie v osobě Mahārāje Parīkṣita byl zachráněn.

1.10.3

Verš

niśamya bhīṣmoktam athācyutoktaṁ
pravṛtta-vijñāna-vidhūta-vibhramaḥ
śaśāsa gām indra ivājitāśrayaḥ
paridhyupāntām anujānuvartitaḥ

Synonyma

niśamya — po vyslechnutí; bhīṣma-uktam — slov Bhīṣmadeva; atha — a také; acyuta-uktam — slov neomylného Pána Kṛṣṇy; pravṛtta — zaměstnaný v; vijñāna — dokonalé poznání; vidhūta — zcela smyté; vibhramaḥ — všechny pochyby; śaśāsa — vládl nad; gām — zemí; indra — král nebeských planet; iva — jako; ajita-āśrayaḥ — chráněný nepřemožitelným Pánem; paridhi-upāntām — včetně moří; anuja — mladší bratři; anuvartitaḥ — jimi následovaný.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira, osvícený slovy Bhīṣmadeva a neomylného Pána Śrī Kṛṣṇy, se zbavil všech pochybností a začal jednat podle dokonalého poznání. Tak vládl zemi a mořím, a jeho mladší bratři stáli při něm.

Význam

Moderní anglický zákon o přednostním právu prvorozeného syna na dědictví platil i v době, kdy zemi a mořím vládl Mahārāja Yudhiṣṭhira. Král Hastināpuru (nyní částí Nového Dillí) byl až do doby Mahārāje Parīkṣita, vnuka Mahārāje Yudhiṣṭhira, králem celého světa včetně moří. Mladší bratři Mahārāje Yudhiṣṭhira působili jako jeho ministři a správci státu, a všichni dokonale zbožní bratři navzájem plně spolupracovali. Mahārāja Yudhiṣṭhira byl ideálním králem neboli zástupcem Pána Śrī Kṛṣṇy pro vládu nad pozemským královstvím. Mohl být přirovnán ke králi Indrovi, který je vládcem nebeských planet. Polobozi jako Indra, Candra, Sūrya, Varuṇa a Vāyu jsou zastupující králové na různých planetách ve vesmíru a Mahārāja Yudhiṣṭhira, který vládl nad královstvím Země, byl také jedním z nich. Mahārāja Yudhiṣṭhira nebyl jako dnešní typicky neosvícení politici moderní demokracie. Byl dokonale poučen Bhīṣmadevem a také neomylným Pánem, a měl tedy o všem plné a dokonalé poznání.

Zvolená hlava státu je v současné době pouhou loutkou, jelikož nemá královskou moc. I kdyby byla osvícená jako Mahārāja Yudhiṣṭhira, kvůli svému konstitučnímu postavení stejně nemůže ze své dobré vůle nic udělat. Proto je na Zemi mnoho států, které se stále přou kvůli ideologickým rozdílům nebo z jiných sobeckých důvodů. Král jako byl Mahārāja Yudhiṣṭhira však neměl žádnou vlastní ideologii. Následoval pouze pokyny neomylného Pána a Pánova autorizovaného zástupce, Bhīṣmadeva. Śāstry nařizují, že člověk má následovat velké autority a neomylného Pána bez osobní motivace a vlastní ideologie. To Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi umožňovalo vládnout nad celým světem včetně moří, neboť principy a zásady byly neomylné a platné pro všechny. Celosvětový stát může existovat jedině tehdy, když dovedeme následovat neomylnou autoritu. Žádná nedokonalá lidská bytost nedokáže stvořit ideologii, která by byla přijatelná pro všechny. Jedině bytost neomylná a dokonalá dokáže stvořit program, který lze použít všude a který mohou následovat všichni lidé celého světa. Vládne vždy osoba, žádná neosobní vláda neexistuje. Je-li osoba dokonalá, vláda je také dokonalá, ale je-li v čele hlupák, tak je vláda rájem hlupáků. To jsou zákony přírody. Mnohé příběhy vyprávějí o nedokonalých králích či vládnoucích představitelích. Vůdce tedy musí být náležitě kvalifikovaný, jako byl Mahārāja Yudhiṣṭhira, a musí mít plnou autokratickou moc pro vládu nad světem. Představa světového státu může nabýt reálné podoby jedině pod řízením dokonalého krále jako byl Mahārāja Yudhiṣṭhira. V dobách, kdy králové jako Mahārāja Yudhiṣṭhira vládli světu, byl celý svět šťastný.

1.10.4

Verš

kāmaṁ vavarṣa parjanyaḥ
sarva-kāma-dughā mahī
siṣicuḥ sma vrajān gāvaḥ
payasodhasvatīr mudā

Synonyma

kāmam — vše potřebné; vavarṣa — pršelo; parjanyaḥ — deště; sarva — vše; kāma — životní nezbytnosti; dughā — výrobce; mahī — země; siṣicuḥ sma — nasáknout; vrajān — pastviny; gāvaḥ — kráva; payasā udhasvatīḥ — díky tomu, že vemena byla tučná; mudā — díky radostnému rozpoložení.

Překlad

Za vlády Mahārāje Yudhiṣṭhira dávaly mraky všechnu vláhu, kterou lidé potřebovali, a zem v hojnosti plodila všechny lidské životní nezbytnosti. Krávy měly tak tučná vemena a byly tak šťastné, že svlažovaly pastviny mlékem.

Význam

Základ hospodářského rozvoje se soustřeďuje kolem půdy a krav. Životní nutnosti pro lidskou společnost jsou obilí, ovoce, mléko, minerály, oděvy, dřevo atd. To vše člověk potřebuje, aby zabezpečil hmotné potřeby svého těla. Jistě nepotřebuje maso a ryby či železné stroje a nářadí. Za vlády Mahārāje Yudhiṣṭhira po celém světě pravidelně pršelo. Déšť neovládá lidská bytost; dešťům vládne nebeský král Indradeva, služebník Pána. Jestliže král a také lidé pod jeho vládou jsou Pána poslušní, z oblohy přicházejí pravidelné deště, které jsou zdrojem rozmanité úrody na zemi. Pravidelné deště napomáhají nejen hojné úrodě obilí a ovoce, ale ve spojení s astronomickými vlivy vytvářejí hojnost drahých kamenů a perel. Obilí a zelenina může dostatečně nasytit člověka i zvířata a tučné krávy dají dostatek mléka, aby dodaly člověku potřebnou sílu a svěžest. Je-li dost mléka, obilí, ovoce, bavlny, hedvábí a drahokamů, nač potom lidé potřebují biografy, nevěstince, jatka atd.? K čemu je zapotřebí nepřirozený život s kiny, automobily, radiopřijímači, masem a hotely? Co vytvořila tato civilizace jiného než mezilidské a mezinárodní spory? Prohloubila rovnost a bratrství tím, že z rozmaru jediného člověka posílá tisíce lidí do pekelných továren a na válečná pole?

Říká se zde, že krávy svlažovaly pastviny mlékem, protože měly tučná vemena a byly šťastné. Nezasluhují si snad náležitou ochranu a dostatek trávy na lukách, aby mohly žít s radostí? Proč by lidé měli zabíjet krávy kvůli svým sobeckým zájmům? Proč se nespokojí s obilím, ovocem a mlékem, ze kterých se různými kombinacemi dají připravit stovky a tisíce lahodných pokrmů? Proč stojí po celém světě jatka na zabíjení nevinných zvířat? Když Mahārāja Parīkṣit, vnuk Mahārāje Yudhiṣṭhira, objížděl své rozlehlé království, uviděl černého muže, který chtěl zabít krávu. Král řezníka ihned zajal a patřičně potrestal. Proč králové či vůdčí představitelé nechrání nebohá zvířata, která se nemohou chránit sama? Je to lidské? Což nejsou zvířata také občany státu? Proč je tedy dovoleno, aby se podřezávala v organizovaných jatkách? Jsou toto známky rovnosti, bratrství a nenásilí?

Ve srovnání s moderní, pokročilou a civilizovanou formou vlády je tedy autokracie typu vlády Mahārāje Yudhiṣṭhira mnohem vyšší než takzvaná demokracie, za které se zabíjejí zvířata a člověku nižšímu než zvíře je dovoleno dát svůj hlas ve volbách jinému člověku zvířecí úrovně.

Všichni jsme tvory hmotné přírody. V Bhagavad-gītě se říká, že Samotný Pán je otcem dávajícím símě a hmotná příroda je matkou všech živých bytostí všech podob. Matka hmotná příroda má tedy milostí Všemocného Otce, Śrī Kṛṣṇy, dostatek potravy pro zvířata i pro lidi. Lidská bytost je starším bratrem všech ostatních živých bytostí. Člověk je obdařený větší inteligencí nežli zvířata, aby mohl porozumět chodu přírody a náznakům Všemocného Otce. Lidská civilizace by měla záviset na plodech hmotné přírody a ne se uměle pokoušet o hospodářský rozvoj, který přivede svět do zmatku chamtivosti a moci, užívané jen pro umělý blahobyt a smyslový požitek. Takový život není ničím jiným než životem psů a vepřů.

1.10.5

Verš

nadyaḥ samudrā girayaḥ
savanaspati-vīrudhaḥ
phalanty oṣadhayaḥ sarvāḥ
kāmam anvṛtu tasya vai

Synonyma

nadyaḥ — řeky; samudrāḥ — oceány; girayaḥ — kopce a hory; savanaspati — zelenina; vīrudhaḥ — rostlinstvo; phalanti — aktivní; oṣadhayaḥ — léčiva; sarvāḥ — všechny; kāmam — nezbytnosti; anvṛtu — podle ročního období; tasya — králi; vai — jistě.

Překlad

Řeky, oceány, kopce, hory, lesy, rostliny a léčivé byliny platily králi hojně svoji daň v každém období.

Význam

Jak jsme již uvedli, Mahārāje Yudhiṣṭhira chránil ajita, neomylný Pán, a proto po celém vlastnictví Pána vládlo štěstí a šťastné řeky, oceány, hory, lesy atd. odváděly králi pravidelně svoji daň. Tajemstvím úspěchu je uchýlit se pod ochranu Nejvyššího Pána. Bez Jeho svolení není možné nic. Snažit se rozvíjet hospodářství vlastní snahou za pomoci strojů a automatů není všechno. Je nutné také svolení Pána, bez něhož skončí neúspěchem vše, nehledě na jakékoliv vybavení. Konečnou příčinou úspěchu je daiva, Nejvyšší. Králové jako Mahārāja Yudhiṣṭhira dobře věděli, že král je zástupcem Nejvyššího Pána, který se stará o blaho všech lidí. Stát jinak ve skutečnosti patří Svrchovanému Pánu. Řeky, oceány, lesy, hory, léčivé byliny atd. nejsou stvořením člověka. Všechny je stvořil Nejvyšší Pán, a živé bytosti je dovoleno používat majetku Pána ke službě Pánu. Heslem dneška je, že vše je určené pro lidi, a vláda je tedy pro lid a z lidu. Ale aby svět v současné době zplodil nové lidské druhy na úrovni vědomí Boha a dokonalosti lidského života, tedy ideologie božího komunismu, musí znovu kráčet ve šlépějích králů jako byli Mahārāja Yudhiṣṭhira či Parīkṣit. Vůlí Pána je všeho dostatek a když budeme věcí správně využívat, můžeme žít pohodlně a bez nepřátelství mezi lidmi navzájem nebo mezi lidmi a zvířaty či lidmi a přírodou. Vše je pod vládou Pána a když bude Pán potěšen, bude potěšená každá složka přírody. Řeky budou plné vody a budou zúrodňovat zemi; oceány budou poskytovat dostatečné množství nerostů, perel a drahokamů; lesy budou poskytovat dostatek dřeva, bylin a lesních plodů a střídání ročních období přinese bohatství ovoce a květin. Umělý životní styl závisející na továrnách a pracovním náčiní může dát takzvané štěstí pouze omezenému počtu lidí na úkor miliónů. Jelikož energie lidí se využívá v tovární výrobě, dary přírody jsou poškozovány a lidé jsou nešťastní. Bez patřičného vzdělání se obyčejní lidé nechávají vést omezenými zájmy k vykořisťování přírodních zdrojů, a tím dochází k ostrému soupeření mezi jednotlivci a národy. Nevládne žádný kvalifikovaný zástupce Pána. Při srovnání s blahobytem za vlády Mahārāje Yudhiṣṭhira bychom měli rozpoznat nedostatky moderní civilizace a pak kráčet ve šlépějích Mahārāje Yudhiṣṭhira, očistit člověka a zbavit se přežitků.

1.10.6

Verš

nādhayo vyādhayaḥ kleśā
daiva-bhūtātma-hetavaḥ
ajāta-śatrāv abhavan
jantūnāṁ rājñi karhicit

Synonyma

na — nikdy; ādhayaḥ — úzkost; vyādhayaḥ — nemoci; kleśāḥ — nepříjemnosti vzniklé nadměrným teplem a zimou; daiva-bhūta-ātma — vše způsobené tělem, nadpřirozenými silami a jinými živými bytostmi; hetavaḥ — z toho důvodu; ajāta-śatrau — tomu, kdo nemá nepřátel; abhavan — nestalo se; jantūnām — živých bytostí; rājñi — králi; karhicit — v žádné době.

Překlad

Jelikož král neměl nepřátel, živé bytosti nikdy neznepokojovala psychická muka, nemoci ani nadměrné teplo či zima.

Význam

Zastávat nenásilí vůči lidem a přitom zabíjet a týrat nebohá zvířata je filozofie Satana. Krutost ke zvířatům je v tomto věku běžná, a proto mají ubohá zvířata neustále strach. Reakce se pak odrážejí na celé lidské společnosti, kde vždy vládne napětí, a mezi jednotlivci, skupinami i státy dochází ke studeným či otevřeným válkám. V době Mahārāje Yudhiṣṭhira žádné jiné státy neexistovaly, i když bylo mnoho podřízených království. Celý svět byl sjednocený a hlavou tohoto státu byl kvalifikovaný král jako Yudhiṣṭhira, který ochraňoval všechno obyvatelstvo před úzkostí, nemocí a nadměrným teplem a zimou. Lidé byli nejen hospodářsky dobře zaopatření, ale také tělesně zdatní a nezneklidňovaly je přírodní síly, nepřátelství jiných živých bytostí a tělesné či psychické bolesti. Jedno bengálské přísloví říká, že špatný král zkazí království a špatná žena zkazí rodinu. Platí to i v tomto případě. Jelikož král byl zbožný a poslouchal Pána a mudrce, jelikož nebyl k nikomu nepřátelský a jelikož byl uznávaným zástupcem Pána, a tudíž Pánem ochraňován, všichni obyvatelé pod ochranou krále byli v podstatě přímo pod ochranou Pána a Jeho autorizovaných zástupců. Nikdo nemůže zajistit svým lidem štěstí, není-li zbožný a uznaný Pánem. Člověk má plně spolupracovat s Bohem a přírodou, a tato vědomá spolupráce člověka s Bohem a člověka s přírodou, jak ji ztělesňuje král Yudhiṣṭhira, pak může světu přinést štěstí, mír a blahobyt. Sklony vykořisťovat jeden druhého, jak je dnes zvykem, přinesou jen strádání.

1.10.7

Verš

uṣitvā hāstinapure
māsān katipayān hariḥ
suhṛdāṁ ca viśokāya
svasuś ca priya-kāmyayā

Synonyma

uṣitvā — pobývající; hāstinapure — ve městě Hastināpuru; māsān — měsíce; katipayān — několik; hariḥ — Pán Śrī Kṛṣṇa; suhṛdām — příbuzní; ca — také; viśokāya — aby je uklidnil; svasuḥ — sestra; ca — a; priya-kāmyayā — aby potěšil.

Překlad

Śrī Hari, Pán Śrī Kṛṣṇa, pobyl v Hastināpuru několik měsíců, aby uklidnil Své příbuzné a potěšil Svou sestru (Subhadru).

Význam

Kṛṣṇa se po bitvě na Kurukṣetře a korunovaci Yudhiṣṭhira chystal do Dvāraky, do Svého království, ale aby vyhověl žádosti Mahārāje Yudhiṣṭhira a projevil zvláštní milost Bhīṣmadevovi, zdržel se ještě v Hastināpuru, v hlavním městě Pāṇḍuovců. Pán se rozhodl zůstat především proto, aby uklidnil zarmouceného krále a potěšil Subhadru, sestru Pána Śrī Kṛṣṇy. Subhadrā vyžadovala zvláštní útěchu, neboť ztratila svého jediného syna Abhimanyua, který se právě oženil. Jeho ovdovělou manželkou byla Uttarā, matka Mahārāje Parīkṣita. Pánovi je potěšením všemi možnými způsoby uspokojovat Své oddané. Pouze Jeho oddaní mohou hrát role Jeho příbuzných. Pán je absolutní.

1.10.8

Verš

āmantrya cābhyanujñātaḥ
pariṣvajyābhivādya tam
āruroha rathaṁ kaiścit
pariṣvakto ’bhivāditaḥ

Synonyma

āmantrya — zažádal o svolení; ca — a; abhyanujñātaḥ — dostal svolení; pariṣvajya — objal; abhivādya — sklonil se u nohou; tam — Mahārāje Yudhiṣṭhira; āruroha — nastoupil; ratham — na vůz; kaiścit — někým; pariṣvaktaḥ — obejmutý; abhivāditaḥ — uctěný poklonou.

Překlad

Poté, když Pán zažádal o svolení k odjezdu, a král Mu ho dal, Pán Kṛṣṇa vzdal úctu Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi poklonou u jeho nohou a král Ho objal. Objali Ho také další a složili Mu své poklony, a tak Pán nasedl na Svůj vůz.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira byl starším bratrancem Pána Kṛṣṇy, a proto když se Pán chystal od něho odejet, poklonil se u králových nohou. Král dobře věděl, že Kṛṣṇa je Nejvyšší Osobnost Božství, ale přesto Ho objal jako mladšího bratra. Pánovi působí potěšení, když Ho Jeho oddaný z lásky považuje za méně důležitého než sebe samotného. Nikdo není větší než Pán a nikdo Mu není roven, ale dělá Mu radost, když se k Němu Jeho oddaní chovají jako k mladšímu. To vše jsou Pánovy transcendentální zábavy. Impersonalisté se do takovýchto nadpřirozených rolí, jaké hrají oddaní Pána, nemohou dostat. Bhīma a Arjuna potom Pána objali, neboť byli stejně staří, a Nakula a Sahadeva se Pánu poklonili, neboť byli mladší než On.

1.10.9-10

Verš

subhadrā draupadī kuntī
virāṭa-tanayā tathā
gāndhārī dhṛtarāṣṭraś ca
yuyutsur gautamo yamau

vṛkodaraś ca dhaumyaś ca
striyo matsya-sutādayaḥ
na sehire vimuhyanto
virahaṁ śārṅga-dhanvanaḥ

Synonyma

subhadrā — Kṛṣṇova sestra; draupadī — manželka Pāṇḍuovců; kuntī — matka Pāṇḍuovců; virāṭa-tanayā — dcera Virāṭa (Uttarā); tathā — rovněž; gāndhārī — matka Duryodhany; dhṛtarāṣṭraḥ — otec Duryodhany; ca — a; yuyutsuḥ — syn Dhṛtarāṣṭrův a jeho manželky z třídy vaiśyů; gautamaḥ — Kṛpācārya; yamau — dvojčata Nakula a Sahadeva; vṛkodaraḥ — Bhīma; ca — a; dhaumyaḥ — Dhaumya; ca — a; striyaḥ — a ostatní ženy z paláce; matsya-sutā-ādayaḥ — dcera rybáře (Satyavatī, nevlastní matka Bhīṣmy); na — nemohli; sehire — snést; vimuhyantaḥ — téměř omdlévající; viraham — odloučení; śārṅga-dhanvanaḥ — od Śrī Kṛṣṇy, který drží v ruce lasturu.

Překlad

Subhadrā, Draupadī, Kuntī, Uttarā, Gāndhārī, Dhṛtarāṣṭra, Yuyutsu, Kṛpācārya, Nakula, Sahadeva, Bhīmasena, Dhaumya a Satyavatī tehdy téměř omdleli, neboť odloučení od Pána Kṛṣṇy nemohli snést.

Význam

Pán Śrī Kṛṣṇa je pro živé bytosti, a zvláště pro oddané, tak přitažlivý, že od Něho nesnesou odloučení. Podmíněná duše zapomíná na Pána pouze vlivem iluzorní energie, jinak to není možné. Pocity při takovém odloučení nelze popsat, ale oddaní si je dokáží představit. Když odešel z Vṛndāvanu a rozloučil se s prostými venkovskými pasáčky, pasačkami, dívkami a ostatními, pro všechny to byl šok, který nesli po celý svůj život, a odloučení nejmilovanější gopī Rādhārāṇī nelze ani popsat. Jednou se setkali na Kurukṣetře během zatmění slunce, a pocity, které dali najevo, byly srdcervoucí. Vlastnosti transcendentálních oddaných Pána jsou samozřejmě různé, ale žádný z těch, kteří se s Pánem přímo setkali nebo nějak jinak s Ním přišli do styku, Ho nemůže opustit ani na chvíli. Takový je postoj čistých oddaných.

1.10.11-12

Verš

sat-saṅgān mukta-duḥsaṅgo
hātuṁ notsahate budhaḥ
kīrtyamānaṁ yaśo yasya
sakṛd ākarṇya rocanam

tasmin nyasta-dhiyaḥ pārthāḥ
saheran virahaṁ katham
darśana-sparśa-saṁlāpa-
śayanāsana-bhojanaiḥ

Synonyma

sat-saṅgāt — společností čistých oddaných; mukta-duḥsaṅgaḥ — osvobozený od špatné materialistické společnosti; hātum — zanechat; na utsahate — nikdy se nepokusí; budhaḥ — ten, který pochopil Pána; kīrtyamānam — oslavující; yaśaḥ — sláva; yasya — jehož; sakṛt — jen jednou; ākarṇya — pouze slyšel; rocanam — potěšení; tasmin — Jemu; nyasta-dhiyaḥ — ten, který Mu dal svoji mysl; pārthāḥ — synové Pṛthy; saheran — mohou vydržet; viraham — odloučení; katham — jak; darśana — viděli se tváří v tvář; sparśa — dotýkali se; saṁlāpa — rozmlouvali; śayana — spali; āsana — seděli; bhojanaiḥ — obědvali společně.

Překlad

Inteligentní člověk, který pochopil Nejvyššího Pána ve společnosti čistých oddaných a oprostil se od špatné materialistické společnosti, se nikdy nevyhýbá naslouchání o slávě Pána, byť o ní slyšel jen jedinkrát. Jak tedy mohli Pāṇḍuovci snášet odloučení od Něho, když se důvěrně stýkali s Jeho osobou, vídali se s Ním tváří v tvář, dotýkali se Ho a spali, sedali a obědvali s Ním?

Význam

Přirozeným postavením živé bytosti je, že slouží nadřízenému. V různých fázích smyslového požitku je silou nucena sloužit iluzorní hmotné energii a služba smyslům ji nikdy neunaví. I když ji někdy unaví, iluzorní energie ji stále nutí v této službě pokračovat, a nikdy nedojde k uspokojení. Toto uspokojování smyslů nikdy nekončí a podmíněná duše se do takové služby zaplétá bez naděje na vysvobození. Jediný únik umožňuje společnost čistých oddaných — ta člověka postupně povýší k jeho transcendentálnímu vědomí. Tak může živé bytost poznat, že jejím věčným postavením je sloužit Pánu a ne zvráceným smyslům, které přinášejí chtíč, hněv, touhu vládnout atd. Hmotná společnost, přátelství a láska — to vše jsou různé projevy chtíče. Domov, země, rodina, společnost, majetek a vše co to přináší — to jsou všechno příčiny otroctví v hmotném světě, jehož průvodním faktorem je trojí životní utrpení. Jakmile člověk začne vyhledávat společnost čistých oddaných a naslouchat těmto osobnostem s pokorou, jeho pouta k hmotnému požitku se zmenší a naslouchání o transcendentálních činnostech Pána ho přitahuje čím dál víc. Jakmile tento proces jednou začne, nikdy se nazastaví, jako oheň, který se šíří střelným prachem. Je řečeno, že Hari, Osobnost Božství, je tak transcendentálně přitažlivý, že i ti, kteří jsou seberealizovaní a zcela spokojení sami v sobě a prakticky se osvobodili z hmotného otroctví — i ti se stávají oddanými Pána. Za těchto okolností můžeme snadno pochopit, jaké bylo postavení Pāṇḍuovců, kteří byli Pánovými stálými společníky. Díky stálému osobnímu styku byli přitahováni ještě intenzívněji, a proto nemohli na odloučení od Śrī Kṛṣṇy ani pomyslet. Vzpomínky na Něho, na Jeho podobu, vlastnosti, jméno, slávu, zábavy atd., přitahují také čistého oddaného, který kvůli nim zapomíná na všechny podoby, vlastnosti, jména, slávu a činnosti hmotného světa, a ve zralé společnosti čistých oddaných se nedostává ze styku s Pánem ani na okamžik.

1.10.13

Verš

sarve te ’nimiṣair akṣais
tam anu druta-cetasaḥ
vīkṣantaḥ sneha-sambaddhā
vicelus tatra tatra ha

Synonyma

sarve — vše; te — oni; animiṣaiḥ — bez mrkání víček; akṣaiḥ — okem; tam anu — na Něho; druta-cetasaḥ — změklé srdce; vīkṣantaḥ — hleděli na Něho; sneha-sambaddhāḥ — vázáni čistým citem; viceluḥ — začali se hýbat; tatra tatra — sem a tam; ha — tak činili.

Překlad

Jejich srdce měkla v nádobě Jeho přitažlivosti. Hleděli na Něho bez mrkání víčky a zmateně přecházeli sem a tam.

Význam

Kṛṣṇa je pro všechny živé bytosti přirozeně přitažlivý, jelikož je hlavní věčný mezi všemi věčnými. On jako jediný udržuje mnoho věčných. To uvádí Kaṭha Upaniṣad. Stálého míru a blahobytu tedy můžeme dosáhnout tehdy, když oživíme svůj věčný vztah s Ním, na který jsme nyní pod omamným vlivem māyi, iluzorní energie Pána, zapomněli. Jakmile se tento vztah podaří alespoň trochu oživit, podmíněná duše je ihned osvobozena od iluze hmotné energie a začne nevýslovně toužit po společnosti Pána. Jeho společnost přináší nejen osobní styk s Pánem, ale i styk s Jeho jménem, slávou, podobami a vlastnostmi. Śrīmad-Bhāgavatam připravuje podmíněnou duši na dosažení tohoto stádia dokonalosti prostřednictvím pokorného naslouchání čistému oddanému.

1.10.14

Verš

nyarundhann udgalad bāṣpam
autkaṇṭhyād devakī-sute
niryāty agārān no ’bhadram
iti syād bāndhava-striyaḥ

Synonyma

nyarundhan — stěží ovládající; udgalat — zaplavující; bāṣpam — slzy; autkaṇṭhyāt — z veliké úzkosti; devakī-sute — o syna Devakī; niryāti — které vyšly; agārāt — z paláce; naḥ — ne; abhadram — něco nepříznivého; iti — takto; syāt — mohlo by se stát; bāndhava — příbuzné; striyaḥ — ženy.

Překlad

Příbuzné ženy vyšly z paláce s očima plnýma slz úzkosti o Kṛṣṇu. S velkým přemáháním tyto slzy zadržovaly, neboť se obávaly, že by v době odjezdu mohly přivodit nějaké neštěstí.

Význam

V hastināpurském paláci žily stovky žen. Všechny měly ke Kṛṣṇovi citové pouto a všechny také byly Jeho příbuzné. Když viděly, že Kṛṣṇa odchází z jejich paláce do Svého domova, cítily velikou úzkost a jako obvykle jim po tvářích začaly téci slzy. Zároveň si však myslely, že slzy by v takové chvíli mohly Kṛṣṇovi přivodit nějaké neštěstí, a proto je chtěly zadržet. Bylo to pro ně těžké, protože slzy nelze zastavit. Utíraly si je z očí a srdce jim bušila. Manželky a snachy zemřelých bojovníků z toho důvodu nikdy nepřišly s Kṛṣṇou do přímého styku. Všechny tyto ženy však o Něm a o Jeho velkých činech slyšely, a tak na Něho myslely, hovořily o Něm, o Jeho jménu, slávě atd., a vytvořily si stejná citová pouta jako ti, kteří se s Ním přímo stýkali. To znamená, že každý, kdo myslí na Kṛṣṇu, mluví o Kṛṣṇovi nebo uctívá Kṛṣṇu, k Němu bude přímo či nepřímo připoutaný. Jelikož Kṛṣṇa je absolutní, není žádný rozdíl mezi Jeho jménem, podobou, vlastnostmi atd. K důvěrnému oživení našeho osobního vztahu s Kṛṣṇou může dojít tím, že o Něm hovoříme, nasloucháme nebo na Něho vzpomínáme. Dochází k tomu díky duchovní energii.

1.10.15

Verš

mṛdaṅga-śaṅkha-bheryaś ca
vīṇā-paṇava-gomukhāḥ
dhundhury-ānaka-ghaṇṭādyā
nedur dundubhayas tathā

Synonyma

mṛdaṅga — příjemně znějící buben; śaṅkha — lastura; bheryaḥ — dechový nástroj; ca — a; vīṇā — strunný nástroj; paṇava — typ flétny; gomukhāḥ — jiná flétna; dhundhurī — další buben; ānaka — kotle; ghaṇṭā — zvon; ādyāḥ — jiné; neduḥ — zněly; dundubhayaḥ — další typ bubnu; tathā — tehdy.

Překlad

Když Pán opouštěl hastināpurský palác, na Jeho počest zněly mṛdaṅgy, dholy, nagry, dhundhurī, dundubhi a ostatní druhy bubnů a také různé druhy fléten, vīṇy, gomukhy a bherī.

1.10.16

Verš

prāsāda-śikharārūḍhāḥ
kuru-nāryo didṛkṣayā
vavṛṣuḥ kusumaiḥ kṛṣṇaṁ
prema-vrīḍā-smitekṣaṇāḥ

Synonyma

prāsāda — palác; śikhara — střecha; ārūḍhāḥ — vystoupily; kuru-nāryaḥ — ženy kuruovského královského rodu; didṛkṣayā — když viděly; vavṛṣuḥ — shazovaly; kusumaiḥ — květiny; kṛṣṇam — na Pána Kṛṣṇu; prema — z náklonnosti a lásky; vrīḍā-smita-īkṣaṇāḥ — hleděly se stydlivými úsměvy.

Překlad

S láskyplnou touhou vidět Pána vystoupily ženy královského rodu Kuruovců na střechu paláce a s úsměvy plnými náklonnosti a studu zasypávaly Pána květinami.

Význam

Stud je mimořádnou krásou něžného pohlaví a vyvolává úctu mužů. To bylo zvykem i v době Mahābhāraty, tedy před více než pěti tisíci lety. Pouze méně inteligentní lidé, kteří nemají mnoho znalostí o světových dějinách, mohou říkat, že oddělování žen od mužů je v Indii novinkou zavedenou za mohamedánské vlády. Tento příklad z období Mahābhāraty jasně dokazuje, že dámy z paláce dodržovaly ohledně společnosti mužů přísná omezení (pardā). Namísto aby sešly na otevřené prostranství, kde stálo shromáždění okolo Pána Kṛṣṇy, vyšly na střechu paláce a vzdávaly Pánu Kṛṣṇovi úctu deštěm květů. Jasně se zde uvádí, že dámy na střeše paláce se usmívaly, pozastavené studem. Tento stud je darem přírody něžnému pohlaví, který zvyšuje krásu a prestiž žen, i když pocházejí z méně významné rodiny nebo když jsou méně přitažlivé. O tom jsme se prakticky přesvědčili. Pouhými projevy ženského studu si i žena metaře získá úctu od mnoha slušných mužů. Polonahé slečny na ulicích k žádné úctě nevybízejí, ale stydlivá žena metaře nabádá k úctě každého.

Lidská civilizace, která odpovídá představám indických mudrců, má pomáhat živé bytosti, aby se osvobodila ze spárů iluze. Hmotná krása ženy je iluzí, neboť tělo se ve skutečnosti skládá ze země, vody, ohně, vzduchu atd. Pouze když je hmota ve společnosti živé jiskry, vypadá zdánlivě krásná. Hliněná panna nikoho nepřitahuje; a může být nalíčená sebedokonaleji, aby upoutala naši pozornost. Mrtvé tělo není nikdy krásné — nikoho nepřitahuje mrtvé tělo takzvaně krásné ženy. Závěr je takový, že krásná je duchovní jiskra. Krása vnějšího těla nás přitahuje proto, že duše je krásná. Védská moudrost proto zakazuje podléhat kouzlu nepravé krásy. Jelikož se však nyní nalézáme v temnotě nevědomosti, védská civilizace připouští velice omezené směšování mužů a žen. Říká se, že žena je jako oheň a muž je jako máslo. Máslo se v blízkosti ohně rozteče, a proto ke vzájemným setkáním by mělo docházet, jen když je to opravdu nutné. A stydlivost je ochranou před neomezenou společností mužů. Je to dar přírody, kterého je třeba využít.

1.10.17

Verš

sitātapatraṁ jagrāha
muktādāma-vibhūṣitam
ratna-daṇḍaṁ guḍākeśaḥ
priyaḥ priyatamasya ha

Synonyma

sita-ātapatram — slunečník; jagrāha — pozdvihl; muktā-dāma — ozdobený krajkami a perlami; vibhūṣitam — přikrášlený; ratna-daṇḍam — s držadlem z drahokamů; guḍākeśaḥ — Arjuna, zkušený válečník neboli ten, který přemohl spánek; priyaḥ — nejdražší; priyatamasya — nejdražšího; ha — tak učinil.

Překlad

Arjuna, velký válečník a přemožitel spánku, který byl důvěrným přítelem milovaného Svrchovaného Pána, tehdy zdvihl slunečník, jehož rukojeť byla z drahokamů a který byl přikrášlený krajkami a perlami.

Význam

Zlato, šperky, perly a drahé kameny se používaly při přepychových královských obřadech. Všechno to jsou dary přírody, které hory, oceány atd. vydávají na pokyn Pána tehdy, když člověk neztrácí svůj cenný čas výrobou nechtěných věcí ve jménu nezbytnosti. Díky takzvanému rozvoji průmyslových podniků se dnes na výrobu nádobí používá namísto kovů jako je zlato, stříbro, mosaz a měď, plastická hmota gutaperča. Namísto čištěného másla se používá margarín, a čtvrtina městského obyvatelstva nemá střechu nad hlavou.

1.10.18

Verš

uddhavaḥ sātyakiś caiva
vyajane paramādbhute
vikīryamāṇaḥ kusumai
reje madhu-patiḥ pathi

Synonyma

uddhavaḥ — Kṛṣṇův bratranec; sātyakiḥ — Jeho vozataj; ca — a; eva — jistě; vyajane — ovívali; parama-adbhute — ozdobný; vikīryamāṇaḥ — posazený na rozházených; kusumaiḥ — na květinách kolem; reje — velel; madhu-patiḥ — pán Madhua; pathi — na cestě.

Překlad

Uddhava a Sātyaki začali Pána ovívat ozdobenými vějíři a Pán jako vládce Madhua, usazený na poházených květech, jim cestou velel.

1.10.19

Verš

aśrūyantāśiṣaḥ satyās
tatra tatra dvijeritāḥ
nānurūpānurūpāś ca
nirguṇasya guṇātmanaḥ

Synonyma

aśrūyanta — proslýchalo se; āśiṣaḥ — požehnání; satyāḥ — všechny pravdy; tatra — tu; tatra — tam; dvija-īritāḥ — pronesené učenými brāhmaṇy; na — ne; anurūpa — hodné; anurūpāḥ — vhodné; ca — také; nirguṇasya — Absolutního; guṇa-ātmanaḥ — který hrál roli lidské bytosti.

Překlad

Tu a tam se ozývalo, že požehnání udílená Kṛṣṇovi nejsou ani vhodná, ani nevhodná, protože všechna patřila Absolutnímu, který nyní hrál roli lidské bytosti.

Význam

Na různých místech zněla védská požehnání pro Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇu. Tato požehnání byla vhodná v tom smyslu, že Pán hrál roli lidské bytosti, bratrance Mahārāje Yudhiṣṭhira, ale byla rovněž nevhodná, neboť Pán je absolutní a nemá nic společného s hmotnou relativitou jakéhokoliv druhu. Je nirguṇa — nemá žádné hmotné vlastnosti, ale je plný transcendentálních vlastností. V transcendentálním světě si nic neprotiví, zatímco v relativním světě má vše svůj protějšek. V relativním světě je bílá opakem černé, ale v transcendentálním světě není mezi bílou a černou žádný rozdíl. Je zdánlivě protikladné, že zvuky požehnání, která tu a tam pronášeli učení brāhmaṇové, patřily Absolutní Osobě, ale ve spojení s Absolutní Osobou ztrácejí jakoukoliv protikladnost a nabývají transcendentální kvality. Pokusíme se to vyjasnit na příkladu: Pán Śrī Kṛṣṇa je někdy nazýván zlodějem. Pro Své čisté oddané je velice slavný jako Mākhana-cora. V útlém dětství míval ve zvyku krást máslo v domech Svých sousedů ve Vṛndāvanu, a od té doby je proslulý jako zloděj. Ale přestože je slavný jako zloděj, je také uctívaný jako zloděj, zatímco v hmotném světě se zloděj vždy dočká trestu a nikdy ne chvály. Jelikož Pán je Absolutní Osobnost Božství, lze k Němu vztáhnout vše, a On přes všechny protiklady zůstává Nejvyšší Osobností Božství.

1.10.20

Verš

anyonyam āsīt sañjalpa
uttama-śloka-cetasām
kauravendra-pura-strīṇāṁ
sarva-śruti-mano-haraḥ

Synonyma

anyonyam — mezi sebou; āsīt — byly; sañjalpaḥ — hovory; uttama-śloka — Nejvyšší, Jehož opěvuje vybraná poezie; cetasām — těch, jejichž srdce jsou v takovém rozpoložení; kaurava-indra — král Kuruovců; pura — hlavní město; strīṇām — všechny ženy; sarva — všechny; śruti — Vedy; manaḥ-haraḥ — přitahující mysl.

Překlad

Ženy na střechách všech hastināpurských domů, pohroužené do myšlenek na transcendentální vlastnosti Pána, Jehož opěvují vybrané básně, o Něm začaly hovořit. Jejich rozpravy byly přitažlivější nežli védské hymny.

Význam

V Bhagavad-gītě se říká, že Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa je cílem všech védských spisů. Literatura, jako jsou Vedy, Rāmāyaṇa a Mahābhārata, popisuje slávu Pána. A v Bhāgavatamu se zvláště vztahuje na Nejvyššího Pána. Proto když ženy na střechách domů hlavního města králů kuruovské dynastie rozmlouvaly o Pánu, jejich slova byla příjemnější nežli védské hymny. Každá chvála opěvující Pána je śruti-mantra. Například písně Ṭhākura Narottama dāse, jednoho z ācāryů Gauḍīya-sampradāyi, jsou psané v jednoduché bengálštině, a Ṭhākura Viśvanātha Cakravartī, další velice učený ācārya téže sampradāyi, je prohlásil za stejně dobré, jako jsou védské mantry. Je tomu tak díky jejich obsahu; jazyk je nepodstatný, ale námět je důležitý. Všechny ženy, pohroužené do myšlenek na činnosti Pána, vyvinuly milostí Pána vědomí védské moudrosti. Proto nevadilo, že nebyly příliš vyspělé v sanskrtu a dalších oborech vzdělání. Cokoliv pronesly, bylo přitažlivější nežli védské hymny. Védské hymny v Upaniṣadách někdy poukazují na Nejvyššího Pána nepřímo, ale zde ženy hovořily o Pánu přímo, a jejich slova byla proto srdci příjemnější. Jejich rozpravy se zdály mít větší hodnotu než požehnání učených brāhmaṇů.

1.10.21

Verš

sa vai kilāyaṁ puruṣaḥ purātano
ya eka āsīd aviśeṣa ātmani
agre guṇebhyo jagad-ātmanīśvare
nimīlitātman niśi supta-śaktiṣu

Synonyma

saḥ — On (Kṛṣṇa); vai — jak si vzpomínám; kila — rozhodně; ayam — tento; puruṣaḥ — Osobnost Božství; purātanaḥ — původní; yaḥ — který; ekaḥ — jediný; āsīt — existoval; aviśeṣaḥ — hmotně neprojevený; ātmani — vlastní já; agre — před stvořením; guṇebhyaḥ — kvalit přírody; jagat-ātmani — Nadduši; īśvare — Nejvyššímu Pánu; nimīlita — vstoupí do; ātman — živá bytost; niśi supta — nečinný v noci; śaktiṣu — energií.

Překlad

Říkaly: Tady je, původní Osobnost Božství, přesně tak, jak si Ho pamatujeme. Jen On existoval před projeveným stvořením kvalit přírody a jelikož je Nejvyšším Pánem, jen do Něho vstoupí všechny živé bytosti, jako když v noci spí, a jejich energie je na čas neprojevená.

Význam

Existují dva druhy zničení projeveného vesmíru. K jednomu dochází každých 4 300 000 000 slunečních let, kdy Brahmā jakožto vládce jednoho určitého vesmíru usíná a na konci Brahmova života, tedy po uplynutí sta Brahmových let (což znamená po přepočtu 8 640 000 000 x 30 x 12 x 100 slunečních let), nastává úplné zničení celého vesmíru. V obou případech jak hmotná energie mahat-tattva, tak okrajová energie jīva-tattva vstoupí do osoby Nejvyššího Pána. Živé bytosti spí v těle Pána, dokud nedojde k dalšímu stvoření hmotného světa. Tak probíhá stvoření, udržování a zničení hmotného projevu.

Hmotné stvoření se uskuteční vzájemným působením tří kvalit hmotné přírody, které Pán uvede do chodu. Proto se zde říká, že Pán existoval před začátkem působení kvalit hmotné přírody. Ve śruti-mantře je řečeno, že před stvořením existoval pouze Viṣṇu, Nejvyšší Pán, a nebyl žádný Brahmā, Śiva či jiní polobozi. Viṣṇu znamená Mahā-Viṣṇu, který leží v Oceánu Příčin. Jeho pouhým dýcháním se vytvářejí všechny vesmíry v podobě semen, která se postupně vyvíjejí do gigantických forem s bezpočtem planet uvnitř každého vesmíru. Semena vesmírů se vyvíjejí do gigantických forem stejně tak, jako když ze semen banyánovníku vyrůstá bezpočet dalších banyánovníků.

Tento Mahā-Viṣṇu je úplnou částí Pána Śrī Kṛṣṇy, Jehož Brahma-saṁhitā popisuje následovně:

“Uctivě se klaním původní Osobnosti Božství, Govindovi, Jehož úplnou částí je Mahā-Viṣṇu. Všichni Brahmové, vůdci vesmírů, žijí pouze po dobu Jeho výdechu, kdy se vesmíry tvoří z pórů Jeho transcendentálního těla.” (Brahma-saṁhitā 5.58)

Govinda, Pán Kṛṣṇa, je tedy příčinou i Mahā-Viṣṇua. Ženy, které o této védské pravdě hovořily, ji jistě dříve slyšely z autoritativních zdrojů. Jediným způsobem, jak je možné s určitostí poznat záležitosti transcendentálního charakteru, je obdržet poznání z autoritativních zdrojů.

Po uplynutí sta Brahmových let živé bytosti automaticky splynou s tělem Mahā-Viṣṇua. To však neznamená, že individuální živá bytost ztrácí svoji totožnost. Totožnost zůstává, a jakmile dojde svrchovanou vůlí Pána k novému stvoření, všechny spící, nečinné živé bytosti se opět uvolní, aby mohly pokračovat ve svých příslušných činnostech podle svých minulých sfér života. To se nazývá suptotthita-nyāya neboli probuzení se ze spánku a navázání na další plnění svých povinností. Když člověk v noci spí, zapomíná sám sebe; zapomíná čím je, jaká je jeho povinnost a vše o svém stavu bdělosti. Jakmile se však z dřímoty probudí, vzpomene si na vše, co má dělat, a znovu se zaměstná svými předepsanými činnostmi. Stejně tak živé bytosti po dobu zničení splývají s tělem Mahā-Viṣṇua, ale jakmile nastane nové stvoření, vstávají, aby se chopily své nedokončené práce. To potvrzuje i Bhagavad-gītā (8.18-20).

Pán existoval ještě předtím, nežli tvořivá energie začala jednat. Pán není výtvorem hmotné energie. Jeho tělo je zcela duchovní a mezi Jeho tělem a Jím Samotným není žádný rozdíl. Před stvořením byl Pán ve Svém sídle, které je absolutní a jediné.

1.10.22

Verš

sa eva bhūyo nija-vīrya-coditāṁ
sva-jīva-māyāṁ prakṛtiṁ sisṛkṣatīm
anāma-rūpātmani rūpa-nāmanī
vidhitsamāno ’nusasāra śāstra-kṛt

Synonyma

saḥ — On; eva — takto; bhūyaḥ — opět; nija — osobní; vīrya — síla; coditām — vykonávání; sva — vlastní; jīva — živá bytost; māyām — vnější energie; prakṛtim — do hmotné přírody; sisṛkṣatīm — během znovustvoření; anāma — bez světských označení; rūpa-ātmani — podoby duše; rūpa-nāmanī — podoby a jména; vidhitsamānaḥ — přál si udělit; anusasāra — pověřil; śāstra-kṛt — sestavitel zjevených písem.

Překlad

Pán Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, si přál dát živým bytostem, které jsou Jeho částmi, znovu jména a podoby, a proto je svěřil do rukou hmotné přírody. Jeho vlastní silou dostává hmotná příroda znovu moc tvořit.

Význam

Živé bytosti jsou nedílné součásti Pána. Mohou být dvou druhů, a to nitya-mukta a nitya-baddha. Nitya-muktové jsou věčně osvobozené duše, věčně zaměstnané transcendentální láskyplnou službou Pánu v Jeho věčném sídle nad projeveným světským stvořením. Nitya-baddhové, věčně podmíněné duše, jsou však svěřeny Jeho vnější energii māyi, neboť je třeba napravit jejich vzpurný postoj proti Svrchovanému Otci. Nitya-baddhové si nikdy nevzpomenou, že jsou nedílnými částmi Pána. Vlivem iluzorní energie se pokládají za výtvory hmoty, a proto neúnavně vymýšlejí plány na štěstí v hmotném světě. Vesele plánují a plánují, ale jak bylo výše uvedeno, na konci určitého období jsou plánovači i plány vůlí Pána zničeni. Bhagavad-gītā to potvrzuje následovně: “Ó synu Kuntī, všechny živé bytosti vstoupí na konci věku do Mé podstaty, a když znovu nastane čas stvoření, začínám tvořit prostřednictvím Své vnější energie.” (Bg. 9.7)

Slovo bhūyaḥ vyjadřuje “znovu a znovu” — tvoření, udržování a zničení probíhá neustále silou vnější energie Pána. Pán je příčinou všeho. Ale živé bytosti, které jsou svojí podstatou nedílné části Pána a které zapomněly na svůj sladký vztah, dostávají znovu příležitost zbavit se pout vnější energie. Pro oživení jejich vědomí Pán také sestavuje zjevená písma. Védská literatura dává podmíněným duším směrodatné pokyny, jak se mohou osvobodit od opakovaného tvoření a ničení hmotného světa a hmotného těla.

Pán říká v Bhagavad-gītě: “Tento stvořený svět a hmotná energie jsou pod Mojí vládou. Vlivem prakṛti jsou automaticky znovu a znovu vytvářeny, a toto vykonávám prostřednictvím Své vnější energie.”

Živé bytosti, duchovní jiskry, ve skutečnosti nemají žádná hmotná jména ani podoby. Aby se jim však splnila jejich touha panovat hmotné energii s hmotnými podobami a jmény, dostávají k tomuto falešnému požitku příležitost. Zároveň také dostávají příležitost v podobě zjevených písem, aby pochopily své skutečné postavení. Pošetilá a zapomnětlivá živá bytost se neustále zaobírá nepravými podobami a nepravými jmény. Vrcholem těchto nepravých jmen a podob je moderní nacionalismus. Lidé šílí po nepravém jménu a podobě. Podobu neboli tělo, které získali za jistých podmínek, pokládají za skutečnost, a jméno, které dostali, je mate do té míry, že podmíněná duše utrácí svoji energii ve jménu mnoha různých “ismů”. Písma ovšem dávají klíč, jak pochopit realitu, jenže lidé si odmítají nechávat radit od písem, která Pán stvořil pro lidi podle místa a času. Bhagavad-gītā například udává zásady pro život všech lidských bytostí, ale pod vlivem hmotné energie se lidé nikterak nepokoušejí podle Bhagavad-gīty žít. Śrīmad-Bhāgavatam je postgraduálním studiem pro ty, kteří dokonale pochopili zásady Bhagavad-gīty. Lidé jim bohužel nevěnují pozornost, a zůstávají tak ve spárech māyi, opakovaného rození a smrti.

1.10.23

Verš

sa vā ayaṁ yat padam atra sūrayo
jitendriyā nirjita-mātariśvanaḥ
paśyanti bhakty-utkalitāmalātmanā
nanv eṣa sattvaṁ parimārṣṭum arhati

Synonyma

saḥ — On; vai — prozřetelností; ayam — toto; yat — to, co; padam atra — zde je týž Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství; sūrayaḥ — velcí oddaní; jita-indriyāḥ — kteří přemohli vliv smyslů; nirjita — zcela ovládli; mātariśvanaḥ — život; paśyanti — vidí; bhakti — prostřednictvím oddané služby; utkalita — vyvinuli; amala-ātmanā — ti, jejichž mysl je naprosto čistá; nanu eṣaḥ — jistě pouze tím; sattvam — existence; parimārṣṭum — pro dokonalé očištění mysli; arhati — zasluhuje.

Překlad

Zde je týž Śrī Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství, s Jehož transcendentální podobou se setkávají velcí oddaní, kteří se stálou oddanou službou a plnou vládou nad životem a smysly zcela zbavili hmotného vědomí. Jedině tak lze očistit svoji existenci.

Význam

Jak je řečeno v Bhagavad-gītě, skutečnou povahu Pána lze poznat jedině prostřednictvím čisté oddané služby. Zde se říká, že jedině velcí oddaní Pána, kteří jsou schopní přísnou oddanou službou zbavit mysl všeho hmotného prachu, mohou poznat Pána takového, jaký je. Jitendriya označuje toho, kdo má plnou vládu nad smysly. Smysly jsou aktivní částí těla a jejich činnost nelze zastavit. Umělé pokusy o zastavení činnosti smyslů jógovými metodami končí tím nejhorším neúspěchem, byť je provádějí velcí yogīni jako byl Viśvāmitra Muni. Viśvāmitra Muni ovládal smysly jógovým tranzem, ale jakmile ho navštívila Menakā (nebeská kurtizána), stal se obětí sexu a jeho umělý způsob ovládání smyslů zkrachoval. Čistý oddaný však nebrání nijak uměle smyslům v činnosti, pouze je zaměstnává správným způsobem. Jsou-li smysly zaměstnané nějakou přitažlivější činností, nemůže je nikdy přitahovat žádné podřadné zaměstnání. V Bhagavad-gītě se říká, že smysly lze ovládat jedině lepším zaměstnáním. Oddaná služba nevyhnutelně přináší očistu smyslů, neboť je zaměstnává v oddaných činnostech. Oddaná služba neznamená nečinnost. Vše, co je vykonáno ve službě Pánu, se okamžitě očišťuje a pozbývá své hmotné povahy. Hmotné pojetí je způsobeno pouze nevědomostí. Neexistuje nic než Vāsudeva. Pojetí Vāsudeva se postupně vytváří v srdci studenta dlouhodobým zdokonalováním vnímacích ústrojí. Ale na konci tohoto procesu stojí poznání, že Vāsudeva je vším. Oddaná služba přijímá tuto skutečnost na samotném svém začátku, a milostí Pána se všechno skutečné poznání zjevuje v srdci oddaného prostřednictvím pokynů Pána zevnitř. Oddaná služba je tedy jediným a zároveň nejsnadnějším prostředkem na ovládnutí smyslů.

1.10.24

Verš

sa vā ayaṁ sakhy anugīta-sat-katho
vedeṣu guhyeṣu ca guhya-vādibhiḥ
ya eka īśo jagad-ātma-līlayā
sṛjaty avaty atti na tatra sajjate

Synonyma

saḥ — On; vai — též; ayam — toto; sakhi — ó mé přítelkyně; anugīta — popsán; sat-kathaḥ — vznešené zábavy; vedeṣu — ve védských písmech; guhyeṣu — důvěrně; ca — a také; guhya-vādibhiḥ — důvěrnými oddanými; yaḥ — ten, kdo; ekaḥ — jen jeden; īśaḥ — svrchovaný vládce; jagat — úplného stvoření; ātma — Nadduše; līlayā — projevením zábav; sṛjati — tvoří; avati atti — také udržuje a ničí; na — nikdy; tatra — tam; sajjate — bude k tomu připoutaný.

Překlad

Ó drahé přítelkyně, zde je týž Pán, Osobnost Božství, Jehož přitažlivé a důvěrné zábavy popsali Jeho velcí oddaní v důvěrných pasážích védské literatury. Pouze On tvoří, udržuje a ničí hmotný svět a zároveň zůstává neovlivněný.

Význam

Jak uvádí Bhagavad-gītā, všechna védská písma oslavují velikost Pána Śrī Kṛṣṇy. Totéž zde potvrzuje Bhāgavatam. Vedy se expandují do mnoha větví a oddílů prostřednictvím velkých oddaných a zplnomocněných inkarnací Pána jako jsou Vyāsa, Nārada, Śukadeva Gosvāmī, Kumārové, Kapila, Prahlāda, Janaka, Bali a Yamarāja, ale Śrīmad-Bhāgavatam především popisuje důvěrnou stránku Jeho činností ústy důvěrného oddaného Śukadeva Gosvāmīho. Ve Vedānta-sūtrách či Upaniṣadách jsou pouze náznaky důvěrné části Jeho zábav. Védská písma jako jsou Upaniṣady Pána výrazně odlišují od světských představ o Jeho existenci. Jelikož Jeho totožnost je plně duchovní, Jeho podoba, jméno, vlastnosti, příslušenství atd. byly důsledně odlišeny od hmoty. Méně inteligentní lidé to někdy mylně pochopí tak, že Pán je neosobní, ale On je ve skutečnosti Nejvyšší Osoba, Bhagavān, a Jeho částečným zastoupením jsou Paramātmā a neosobní Brahman.

1.10.25

Verš

yadā hy adharmeṇa tamo-dhiyo nṛpā
jīvanti tatraiṣa hi sattvataḥ kila
dhatte bhagaṁ satyam ṛtaṁ dayāṁ yaśo
bhavāya rūpāṇi dadhad yuge yuge

Synonyma

yadā — kdykoliv; hi — dozajista; adharmeṇa — proti Boží vůli; tamaḥ-dhiyaḥ — osoby v nejnižších hmotných kvalitách; nṛpāḥ — králové a vládci; jīvanti — žijí jako zvířata; tatra — tehdy; eṣaḥ — On; hi — pouze; sattvataḥ — transcendentální; kila — jistě; dhatte — projevuje; bhagam — nejvyšší moc; satyam — pravda; ṛtam — pozitivní; dayām — milost; yaśaḥ — úžasné činnosti; bhavāya — pro udržování; rūpāṇi — v různých podobách; dadhat — projevil; yuge — různá období; yuge — a věky.

Překlad

Kdykoliv žijí králové a vládci jako zvířata v nejnižších kvalitách existence, Pán ve Své transcendentální podobě projevuje Svoji svrchovanou moc, Pozitivní Pravdu, prokazuje zvláštní milost věřícím, vykonává úžasné skutky a vyjevuje různé transcendentální podoby podle potřeby různých období a věků.

Význam

Jak jsme již uvedli, vesmírné stvoření je majetkem Nejvyššího Pána. To je základ filozofie Īśopaniṣady — vše vlastní Svrchovaná Bytost. Nikdo nemá neoprávněně zneužívat vlastnictví Nejvyššího Pána; každý má přijímat pouze to, co mu Pán milostivě poskytuje. Země či jakákoliv jiná planeta ve vesmíru je tedy absolutním majetkem Pána. Všechny živé bytosti jsou Jeho nedílnými částmi, Jeho syny, a každá z nich má proto právo žít z milosti Pána a plnit svoji předepsanou povinnost. Nikdo nemůže omezovat práva jiného člověka či zvířete, pokud k tomu nedostal Pánovo svolení. Král či vládce je zástupcem Pána, který má dohlížet na plnění Pánovy vůle. Musí to proto být uznávaná osoba, jako byl Mahārāja Yudhiṣṭhira či Parīkṣit. Tito králové mají plnou zodpovědnost za vládu nad světem, k čemuž dostávají poznání od autorit. Někdy ovšem vlivem nejnižší kvality hmotné přírody, kvality nevědomosti (tamo-guṇy), přicházejí k moci králové a vládci, kteří nemají zodpovědnost ani poznání, a tito pošetilí vládci žijí jako zvířata pro svůj osobní zájem. Výsledkem je, že ovzduší se plní anarchií a neřestí. Ve společnosti začíná vládnout protekce, úplatky, podvádění a nátlak, a to se projevuje nouzí, epidemiemi, válkami a dalšími rušivými jevy. Oddaní Pána neboli věřící jsou všemožně pronásledováni. To vše jsou příznaky toho, že se blíží doba, kdy Pán ve Své inkarnaci obnoví zásady náboženství a zničí nehodné vládce. To rovněž potvrzuje Bhagavad-gītā.

Pán se pak zjevuje ve Své transcendentální podobě bez sebemenší stopy po hmotných vlastnostech. Sestupuje proto, aby zachoval normální stav ve Svém stvoření. Normální stav je takový, že Pán zaopatřuje každou planetu vším potřebným pro všechny živé bytosti, které na ní žijí. Mohou žít šťastně a vykonávat svá předurčená zaměstnání, aby dodržováním pravidel a předpisů uvedených ve zjevených písmech nakonec všichni dosáhli spasení. Hmotný svět byl stvořen proto, aby uspokojil rozmary nitya-baddhů, věčně podmíněných duší, stejně jako zlobivé děti dostávají kolébku na hraní. Jinak by nebyl hmotný svět vůbec zapotřebí. Jakmile však začnou být omámeni mocí hmotné vědy, se kterou nezákonně a bez Pánova svolení zneužívají přírodních zdrojů k uspokojování svých smyslů, je nutné, aby Pán sestoupil, potrestal vzpurné a ochránil věřící.

Když Pán sestoupí, Svými nadlidskými činy potvrzuje Své svrchované právo a materialisté jako Rāvaṇa, Hiraṇyakaśipu a Kaṁsa jsou po zásluze potrestáni. Pán jedná způsobem, který nikdo nedokáže napodobit. Například když se zjevil jako Rāma, postavil most přes Indický oceán. Když se zjevil jako Kṛṣṇa, od samotného dětství předváděl nadlidské činnosti—zabil Pūtanu, Aghāsuru, Śakaṭāsuru, Kāliyu atd. a později strýce z matčiny strany, Kaṁsu. Když žil ve Dvārace, oženil se s 16 108 královnami, a každou z nich požehnal dostatečným počtem dětí. Jeho rodina čítala okolo 100 000 členů, kterým se říkalo Yadu-vaṁśa; a ještě za Svého života také zařídil, aby všichni zase odešli. Je slavný jako Govardhana-dhārī Hari, neboť ve věku pouhých sedmi let zdvihl kopec zvaný Govardhan. Pán ve Své době zabil mnoho zlovolných králů, a jako kṣatriya se chrabře bil. Je slavný jako asamordhva, nemající soka. Nikdo Mu není roven a nikdo není větší než On.

1.10.26

Verš

aho alaṁ ślāghyatamaṁ yadoḥ kulam
aho alaṁ puṇyatamaṁ madhor vanam
yad eṣa puṁsām ṛṣabhaḥ śriyaḥ patiḥ
sva-janmanā caṅkramaṇena cāñcati

Synonyma

aho — ó; alam — vskutku; ślāghya-tamam — vrcholně oslavovaný; yadoḥ — krále Yadua; kulam — dynastie; aho — ó; alam — vskutku; puṇya-tamam — vrcholně ctnostný; madhoḥ vanam — mathurská zem; yat — neboť; eṣaḥ — toto; puṁsām — všech živých bytostí; ṛṣabhaḥ — svrchovaný vůdce; śriyaḥ — bohyně štěstí; patiḥ — manžel; sva-janmanā — Svým zjevením; caṅkramaṇena — lezl; ca añcati — sláva.

Překlad

Ó jak slavná je dynastie krále Yadua a jak ctnostná je mathurská zem, na níž se svrchovaný vůdce všech živých bytostí a manžel bohyně štěstí narodil a po níž se toulal ve Svém dětství!

Význam

V Bhagavad-gītě podává Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa popis Svého transcendentálního příchodu, odchodu a činností. Pán se zjevuje v určité rodině nebo na určitém místě Svojí nepochopitelnou silou. Nerodí se jako podmíněná duše, která opouští jedno tělo a přijímá druhé. Jeho zrození je jako východ a západ slunce. Slunce vychází na východním obzoru, ale to neznamená, že východní obzor je jeho otcem. Slunce existuje v každé části sluneční soustavy, ale my ho v daném čase začínáme vidět a v jiném daném čase ho vidět přestáváme. Stejně tak Pán se zjevuje v tomto vesmíru jako slunce a v jiné chvíli zase náš zrak opouští. Existuje vždy a všude, ale ze Své bezpříčinné milosti se před námi zjevuje a my jsme přesvědčeni, že se narodil. Každý, kdo chápe tuto skutečnost v souladu s výroky zjevených písem, bude po opuštění svého současného těla jistě osvobozen. Osvobození je dosažitelné po trpělivém a vytrvalém snažení s poznáním a odříkáním. Ale pouhé poznání pravdy o Pánově transcendentálním zrození a činnostech může přinést osvobození okamžitě. To je výrok Bhagavad-gīty. Lidé v temnotě nevědomosti ovšem usuzují, že zrození a činnosti Pána v hmotném světě se neliší od zrození a činností obyčejných živých bytostí. Tyto nedokonalé závěry nikomu osvobození nepřinesou. Pánovo zrození v rodině krále Yadua jako syn krále Vasudeva a Jeho přemístění do rodiny Nandy Mahārāje v mathurské zemi jsou tedy všechno transcendentální aranžmá Jeho vnitřní síly. Příznivý osud yaduovské dynastie a obyvatel mathurské země nelze hmotně ocenit. Když pouze tím, že známe transcendentální povahu zrození a činností Pána, můžeme snadno dosáhnout osvobození, lze si představit co asi čeká ty, kteří se přímo těšili Pánově osobní společnosti jako členové Jeho rodiny nebo jako Jeho sousedé. Všichni, kteří měli to štěstí, že se stýkali s Pánem, s manželem bohyně štěstí, jistě dosáhli něčeho vyššího, než co je známé jako osvobození. Takže ona dynastie a zem jsou milostí Pána věčně slavné.

1.10.27

Verš

aho bata svar-yaśasas tiraskarī
kuśasthalī puṇya-yaśaskarī bhuvaḥ
paśyanti nityaṁ yad anugraheṣitaṁ
smitāvalokaṁ sva-patiṁ sma yat-prajāḥ

Synonyma

aho bata — jak podivuhodné; svaḥ-yaśasaḥ — sláva nebeských planet; tiraskarī — to, co překonává; kuśasthalī — Dvārakā; puṇya — ctnost; yaśaskarī — proslulá; bhuvaḥ — planeta Země; paśyanti — vidí; nityam — stále; yat — to, co; anugraha-iṣitam — udělit požehnání; smita-avalokam — pohled plný přízně doprovázený sladkým úsměvem; sva-patim — duši živých bytostí (Kṛṣṇu); sma — obvykle; yat-prajāḥ — obyvatelé paláce.

Překlad

Je nepochybně podivuhodné, že Dvārakā překonala slávu nebeských planet a zvětšila proslulost Země. Obyvatelé Dvāraky stále vidí Kṛṣṇu, duši všech živých bytostí, v Jeho láskyplné podobě. Hledí na ně a žehná jim Svými sladkými úsměvy.

Význam

Nebeské planety obývají polobozi jako Indra, Candra, Varuṇa a Vāyu, a zbožné duše tam přicházejí po vykonání mnoha ctnostných skutků na Zemi. Moderní vědci souhlasí s tím, že na vyšších planetárních systémech se čas počítá jinak nežli na Zemi. Ze zjevených písem chápeme, že život tam má délku deset tisíc let (podle našich počtů). Šest měsíců na Zemi se rovná jednomu dni na nebeských planetách. Možnosti k požitku jsou podobně vyšší, a krása tamních obyvatel je pověstná. Obyčejní lidé na Zemi velice touží po dosažení nebeských planet, protože slyšeli, že život tam je mnohem pohodlnější než tady na Zemi. Nyní se snaží vesmírnými koráby dosáhnout Měsíce. To vše znamená, že nebeské planety jsou slavnější než Zem. Ale díky Dvārace, kde Pán Śrī Kṛṣṇa vládl jako král, překonala Země svojí slávou i nebeské planety. Tři místa — Vṛndāvan, Mathurā a Dvārakā — jsou důležitější, než proslulé vesmírné planety. Tato místa jsou trvale posvěcovaná, neboť kdykoliv Pán sestoupí na Zemi, předvádí Své transcendentální činnosti přesně na těchto třech místech. Jsou trvale svatou zemí Pána, a i když Pána dnes nelze spatřit, lidé tato svatá místa stále vyhledávají. Pán je duší všech živých bytostí a přeje si, aby všechny ve své svarūpě, ve svém původním věčném postavení, žily transcendentálním životem v Jeho společnosti. Jeho přitažlivé rysy a sladké úsměvy pronikají hluboko do srdce každého, a jakmile se to jednou stane, živá bytost může vstoupit do Božího království, ze kterého se nikdo nevrací. To potvrzuje Bhagavad-gītā.

Nebeské planety jsou sice proslulé tím, že skýtají lepší možnosti hmotného požitku, ale jak se dozvídáme z Bhagavad-gīty, jakmile jsou vyčerpány výsledky ctnostných činností, živá bytost se musí vrátit opět zpátky na Zemi. Dvārakā je jistě důležitější než nebeské planety, neboť každý, koho Pán obdařil přízní Svého usměvavého pohledu, má zaručeno, že se už nikdy nevrátí na tuto zkaženou Zemi, kterou Pán Sám označuje jako místo strádání. Nejen tato Země — všechny planety hmotných vesmírů jsou místy strádání, neboť na žádné z nich není věčný život, věčná blaženost a věčné poznání. Každému, kdo se zaměstnává oddanou službou Pánu, se doporučuje žít na jednom z výše uvedených tří míst: Dvārakā, Mathurā a Vṛndāvan. Na těchto třech místech je oddaná služba umocněná, a proto ti, kteří se tam odeberou s předsevzetím dodržovat zásady podle pokynů zjevených písem, dosáhnou jistě téhož výsledku, jakého bylo možné dosáhnout za přítomnosti Pána Śrī Kṛṣṇy. Jeho sídlo a On Samotný jsou totožní, a čistý oddaný může pod vedením jiného zkušeného oddaného dosáhnout všech výsledků i v současné době.

1.10.28

Verš

nūnaṁ vrata-snāna-hutādineśvaraḥ
samarcito hy asya gṛhīta-pāṇibhiḥ
pibanti yāḥ sakhy adharāmṛtaṁ muhur
vraja-striyaḥ sammumuhur yad-āśayāḥ

Synonyma

nūnam — jistě v předchozím životě; vrata — slib; snāna — koupel; huta — oběť v ohni; ādinā — tím vším; īśvaraḥ — Osobnost Božství; samarcitaḥ — dokonale uctívaný; hi — jistě; asya — Jeho; gṛhīta-pāṇibhiḥ — řádnými manželkami; pibanti — vychutnávají; yāḥ — ti, kdo; sakhi — ó přítelkyně; adhara-amṛtam — nektar z Jeho rtů; muhuḥ — znovu a znovu; vraja-striyaḥ — dívky z Vrajabhūmi; sammumuhuḥ — často omdlévaly; yat-āśayāḥ — v očekávání této přízně.

Překlad

Ó přítelkyně, jen pomyslete na Jeho ženy, které přijal za manželky. Kolik musely složit slibů, provést očistných koupelí a ohňových obětí a jak dokonale musely uctívat Pána vesmíru, aby nyní mohly neustále vychutnávat nektar z Jeho rtů (polibky). Dívky z Vrajabhūmi často omdlévaly v pouhém očekávání takové přízně.

Význam

Náboženské rituály předepsané v písmech jsou určeny k tomu, aby očistily podmíněné duše od světských vlastností a připravily je tak k postupnému povýšení na úroveň transcendentální služby Nejvyššímu Pánu. Dosažení tohoto stupně čistého duchovního života je tou nejvyšší dokonalostí a tento stupeň se nazývá svarūpa neboli skutečná totožnost živé bytosti. Osvobození znamená obnovení této svarūpy. Živá bytost na dokonalé úrovni svarūpa poskytuje láskyplnou službu pěti druhů, z nichž jedním je mādhurya-rasa neboli nálada milostné lásky. Pán je vždy dokonalý Sám v Sobě a nikdy po ničem netouží. Aby však naplnil silnou lásku Svých oddaných, stává se pánem, přítelem, synem či manželem. Tato sloka hovoří o dvou skupinách oddaných Pána na úrovni milostné lásky. Jednou skupinou je svakīya, druhou je parakīya, a obě mají s Osobností Božství Kṛṣṇou vztah milostné lásky. Královny ve Dvārace byly svakīya neboli řádně provdané Pánovy manželky, ale dívky z Vraji byly mladými přítelkyněmi Pána v době, kdy byl ještě svobodný. Pán žil ve Vṛndāvanu do Svých šestnácti let a Jeho přátelské vztahy s dívkami ze sousedství spadaly do kategorie parakīya. Tyto dívky podstoupily stejně jako královny přísná pokání a dodržovaly sliby a koupele a prováděly oběti ohni, jak předepisují písma. Tyto rituály jako takové ovšem nejsou cílem samy o sobě a stejně tak plodonosné činy, rozvoj poznání či dokonalost mystických sil nejsou konečným cílem. Jsou to vše prostředky k dosažení nejvyšší úrovně zvané svarūpa — vykonávat přirozenou transcendentální službu Pánu. Každá živá bytost má své individuální postavení v jednom z pěti výše uvedených druhů vzájemného vztahu s Pánem, a v čisté duchovní podobě svarūpa se tento vztah projevuje bez hmotných sklonů. Polibky Pánových manželek či mladých přítelkyň, které chtěly, aby se Pán stal jejich snoubencem, nemají zvrácený světský charakter. Kdyby se jednalo o světské záležitosti, jistě by se jimi nezaobíral Śukadeva Gosvāmī, což je zcela osvobozená duše, a Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu by po zřeknutí se světského života neměl žádný zájem mít s těmito tématy cokoliv společného. Je to stupeň, kterého je možno dosáhnout po mnoha životech pokání.

1.10.29

Verš

yā vīrya-śulkena hṛtāḥ svayaṁvare
pramathya caidya-pramukhān hi śuṣmiṇaḥ
pradyumna-sāmbāmba-sutādayo ’parā
yāś cāhṛtā bhauma-vadhe sahasraśaḥ

Synonyma

yā — žena; vīrya — chrabrost; śulkena — zaplacením ceny; hṛtāḥ — silou odvedené; svayaṁvare — při otevřeném výběru ženicha; pramathya — napadl; caidya — král Śiśupāla; pramukhān — vedené; hi — rozhodně; śuṣmiṇaḥ — všichni velice mocní; pradyumna — Pradyumna (Kṛṣṇův syn); sāmba — Sāmba; amba — Amba; suta-ādayaḥ — děti; aparāḥ — ostatní ženy; yāḥ — ty; ca — též; āhṛtāḥ — podobně získané; bhauma-vadhe — poté, co králové byli zabiti; sahasraśaḥ — po tisících.

Překlad

Pradyumna, Sāmba, Amba atd. jsou synové těchto žen. Rukmiṇī, Satyabhāmu, Jāmbavatī a další ženy Pán silou odvedl z jejich obřadů svayaṁvara, když předtím porazil mnoho mocných králů v čele s Śiśupālem. A jiné ženy unesl rovněž silou, poté, co zabil Bhaumāsuru a tisíce jeho pomocníků. Všechny tyto ženy jsou slavné.

Význam

Neobyčejně nadané dcery mocných králů měly právo zvolit si ženicha při otevřené soutěži, a tomuto obřadu se říká svayaṁvara neboli výběr ženicha. Obřad svayaṁvara byl otevřenou soutěží mezi udatnými princi, kteří dostali pozvání od otce princezny, a odehrával se tak, že obvykle spolu všichni pozvaní princové bojovali ve sportovním duchu. Někdy se však stalo, že v tomto svatebním boji byli někteří bojechtiví princové zabiti, a vítězný princ pak získal jako trofej princeznu, pro niž mnoho jiných zemřelo. Rukmiṇī, hlavní královna Pána Kṛṣṇy, byla dcerou krále z Vidarbhy, který chtěl dát svoji způsobilou a krásnou dceru Pánu Kṛṣṇovi. Její starší bratr ji však chtěl dát králi Śiśupālovi, který byl shodou okolností Kṛṣṇovým bratrancem. Začala tedy otevřená soutěž, kde Pán Kṛṣṇa jako obvykle zvítězil, a Śiśupāla a další prince zahanbil Svojí nepřemožitelnou silou. Rukmiṇī měla deset synů, jednímž z nich je Pradyumna. Také jiné královny Pán Kṛṣṇa unesl podobným způsobem. Tato krásná kořist Pána Kṛṣṇy bude plně popsána v desátém zpěvu. 16 100 překrásných dívek, dcer mnoha králů, uloupil násilím démon Bhaumāsura a držel je v zajetí pro ukájení svojí pohlavní touhy. Tyto dívky se úpěnlivě modlily k Pánu Kṛṣṇovi o pomoc, a milostivý Pán vyslyšel jejich modlitby a v boji Bhaumāsuru zabil a osvobodil je. Všechny zajaté princezny pak Pán přijal za Své manželky, i když v očích společnosti byly pokleslými dívkami. Všemocný Pán přijal pokorné modlitby těchto dívek a oženil se s nimi v úctě, která náleží královnám. Pán Kṛṣṇa měl tedy ve Dvārace celkem 16 108 královen, a s každou z nich počal deset dětí. Všechny děti vyrostly a každé z nich mělo tolik dětí, kolik měl jejich otec. Celá rodina tedy měla milióny členů.

1.10.30

Verš

etāḥ paraṁ strītvam apāstapeśalaṁ
nirasta-śaucaṁ bata sādhu kurvate
yāsāṁ gṛhāt puṣkara-locanaḥ patir
na jātv apaity āhṛtibhir hṛdi spṛśan

Synonyma

etāḥ — všechny tyto ženy; param — nejvyšší; strītvam — ženství; apāstapeśalam — bez společenské totožnosti; nirasta — bez; śaucam — čistoty; bata sādhu — příznivě oslavované; kurvate — činí; yāsām — od nichž; gṛhāt — domovy; puṣkara-locanaḥ — s lotosovýma očima; patiḥ — manžel; na jātu — nikdy v životě; apaiti — neodchází; āhṛtibhiḥ — darem; hṛdi — v srdci; spṛśan — potěšené.

Překlad

Všechny tyto ženy blahořečily svým životům, třebaže ztratily společenskou totožnost i čistotu. Jejich manžel, Osobnost Božství s lotosovýma očima, je nenechával nikdy doma o samotě. Vždy těšil jejich srdce hodnotnými dary.

Význam

Oddaní Pána jsou očištěné duše. Jakmile se oddaní upřímně odevzdají lotosovým nohám Pána, Pán je přijímá a oddaní se tak ihned osvobodí ode všeho hmotného znečištění. Tito oddaní transcendují tři kvality hmotné přírody. Oddaný nikdy není postižen nezpůsobilostí svého těla, stejně jako se nikterak nerozlišuje mezi vodou Gangy a špinavou vodou ze stoky, když splynou. Ženy, obchodníci a dělníci nejsou příliš inteligentní, a dělá jim proto veliké potíže pochopit vědu o Bohu a zaměstnat se v oddané službě Pánu. Jsou více materialisticky založení, a ještě níže než oni jsou Kirātové, Hūṇové, Āndhrové, Pulindové, Pulkaśové, Ābhīrové, Kaṅkové, Yavanové, Khasové atd. Ale ti všichni mohou být osvobozeni, jsou-li náležitě zaměstnáni v oddané službě Pánu. Službou Pánu se vnější nezpůsobilost ztrácí a čisté duše pak mohou vstoupit do Božího království.

Pokleslé dívky ve spárech Bhaumāsury se upřímně modlily k Pánu Śrī Kṛṣṇovi o vysvobození, a jejich upřímnost je ihned silou oddanosti očistila. Pán je proto přijal za Své manželky a jejich životy tím získaly na slávě. Jejich sláva se ještě zvětšila tím, že Pán hrál roli jejich dokonale věrného manžela.

Pán žil se Svými 16 108 manželkami neustále. Expandoval se na 16 108 úplných částí a žádná z nich se nelišila od původní osobnosti. Každá byla Pán Samotný. Tato śruti-mantra potvrzuje, že Pán se může expandovat do mnoha. Jako manžel mnoha žen je všechny těšil Svými dary, a neváhal pro to vynaložit i velké úsilí. Z nebes přinesl rostlinu pārijāta a zasadil ji v paláci Satyabhāmy, jedné z hlavních královen. Přeje-li si tedy někdo, aby se Pán stal jeho manželem, Pán mu jeho touhu dokonale vyplní.

1.10.31

Verš

evaṁvidhā gadantīnāṁ
sa giraḥ pura-yoṣitām
nirīkṣaṇenābhinandan
sasmitena yayau hariḥ

Synonyma

evaṁvidhāḥ — takto; gadantīnām — modlící se a hovořící o Něm; saḥ — On (Pán); giraḥ — na slova; pura-yoṣitām — žen hlavního města; nirīkṣaṇena — Svou milostí na ně pohlédl; abhinandan — a pozdravil je; sa-smitena — s úsměvem na tváři; yayau — odjel; hariḥ — Osobnost Božství.

Překlad

Když ženy z hlavního města Hastināpuru těmito slovy zdravily Pána, Pán s úsměvem přijal jejich vlídné pozdravy, obdařil je milostí Svého pohledu a pak se vydal na cestu.

1.10.32

Verš

ajāta-śatruḥ pṛtanāṁ
gopīthāya madhu-dviṣaḥ
parebhyaḥ śaṅkitaḥ snehāt
prāyuṅkta catur-aṅgiṇīm

Synonyma

ajāta-śatruḥ — Mahārāja Yudhiṣṭhira, který nebyl ničím nepřítelem; pṛtanām — obranná vojska; gopīthāya — aby chránila; madhu-dviṣaḥ — nepříteli Madhua (Śrī Kṛṣṇovi); parebhyaḥ — před ostatními (nepřáteli); śaṅkitaḥ — obával se; snehāt — z lásky; prāyuṅkta — použil; catuḥ-aṅgiṇīm — čtyři obranné jednotky.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira, i když nebyl ničí nepřítel, nechal doprovázet Pána Kṛṣṇu, nepřítele asurů (démonů), čtyřmi obrannými jednotkami (koní, slonů, vozů a vojska). Mahārāja tak učinil kvůli nepřátelům a také z lásky k Pánu.

Význam

Přirozenými obrannými prostředky jsou koně a sloni společně s vozy a muži. Koně a sloni jsou vycvičeni pohybovat se v jakémkoliv terénu, v horách, lesích či na pláních. Válečníci na vozech uměli bojovat s mnoha koňmi a slony najednou za použití mocných šípů, z nichž nejvyšším je brahmāstra (která se podobala moderním atomovým zbraním). Mahārāja Yudhiṣṭhira dobře věděl, že Kṛṣṇa je přítel a příznivec každého, ale přesto existovali také asurové, kteří byli vůči Pánu od přírody závistiví. Ze strachu, že zaútočí, a také z lásky, král pověřil různé skupiny obranných sil, aby dělaly Pánu Kṛṣṇovi tělesnou stráž. Kdyby bylo třeba, Pán Kṛṣṇa by se před útokem těch, kteří Ho pokládali za svého nepřítele, ubránil Sám, ale přesto všechna opatření Mahārāje Yudhiṣṭhira přijal, neboť nemohl neuposlechnout krále, který byl Jeho starším bratrancem. Pán ve Svých transcendentálních hrách vystupuje v roli podřízeného, a proto se někdy ve Své takzvané dětské bezmocnosti svěřuje péči a ochraně Yaśodāmāty. To je transcendentální līlā neboli zábava Pána. Základem všech transcendentálních vztahů mezi Pánem a Jeho oddanými je transcendentální blaženost, s níž nelze srovnat nic, včetně úrovně brahmānanda.

1.10.33

Verš

atha dūrāgatān śauriḥ
kauravān virahāturān
sannivartya dṛḍhaṁ snigdhān
prāyāt sva-nagarīṁ priyaiḥ

Synonyma

atha — takto; dūrāgatān — doprovázeli Ho dlouhý kus cesty; śauriḥ — Pán Kṛṣṇa; kauravān — Pāṇḍuovci; virahāturān — zaplaveni pocitem odloučení; sannivartya — zdvořile přemlouval; dṛḍham — odhodlaný; snigdhān — plný náklonnosti; prāyāt — pokračoval; sva-nagarīm — do vlastního města (Dvāraky); priyaiḥ — s drahými společníky.

Překlad

Pāṇḍuovci, příslušníci kuruovské dynastie, doprovázeli z hluboké lásky Pána Kṛṣṇu hodný kus cesty, a nakonec se s Ním rozloučili. Byli zdrceni pomyšlením na budoucí odloučení, ale Pán je přesvědčil, aby se vrátili domů, a Sám pokračoval se Svými drahými společníky směrem k Dvārace.

1.10.34-35

Verš

kuru-jāṅgala-pāñcālān
śūrasenān sayāmunān
brahmāvartaṁ kurukṣetraṁ
matsyān sārasvatān atha

maru-dhanvam atikramya
sauvīrābhīrayoḥ parān
ānartān bhārgavopāgāc
chrāntavāho manāg vibhuḥ

Synonyma

kuru-jāṅgala — provincie Dillí; pāñcālān — část provincie Pandžáb; śūrasenān — část provincie Uttar Pradéš; sa — s; yāmunān — oblasti na břehu Yamuny; brahmāvartam — severní část provincie Uttar Pradéš; kurukṣetram — místo, kde se konala bitva; matsyān — provincie Matsja; sārasvatān — část Pandžábu; atha — a tak dále; maru — Rádžasthán, země pouští; dhanvam — Madhja Pradéš, kde voda je velice vzácná; ati-kramya — po projití; sauvīra — Saurastra; ābhīrayoḥ — část Gudžaratu; parān — západní strana; ānartān — provincie Dvārakā; bhārgava — ó Śaunako; upāgāt — přemoženi; śrānta — únavou; vāhaḥ — koně; manāk vibhuḥ — trochu, po dlouhé cestě.

Překlad

Ó Śaunako, Pán pak projížděl krajem Kurujāṅgala, Pāñcālā, Śūrasenā, zemí na břehu řeky Yamuny, Brahmāvartou, Kurukṣetrou, Matsjou, Sārasvatou, pouští a zemí s nedostatkem vody. Když projel tyto kraje, dostal se k provincii Sauvīra a Ābhīra, a nakonec dále na západ až do Dvāraky.

Význam

Provincie, jimiž Pán projížděl, měly v té době jiná jména, ale směr Jeho cesty jasně naznačuje, že cestoval přes Dillí, Pandžáb, Rádžasthán, Madhja Pradéš, Saurastru a Gudžarat, a nakonec dojel do Své domovské provincie Dvāraky. Zkoumání bývalých jmen provincií nám nepřinese žádný užitek, ale zdá se, že poušť v Rádžasthánu a oblasti s nedostatkem vody jako je Madhja Pradéš existovaly i před pěti tisíci lety. Teorii půdních znalců, že poušť vznikla během nedávných let, Bhāgavatam nepodporuje. Ale přenecháme to výzkumu zkušených geologů, neboť proměnlivý vesmír prochází různými fázemi geologického vývoje. My jsme spokojení s tím, že Pán nyní dojel z kuruovských provincií do Své vlastní provincie Dvārakādhāmu. Kurukṣetra existuje stále již od védských dob a je vyloženou pošetilostí různých vykladačů, kteří její existenci neuznávají či popírají.

1.10.36

Verš

tatra tatra ha tatratyair
hariḥ pratyudyatārhaṇaḥ
sāyaṁ bheje diśaṁ paścād
gaviṣṭho gāṁ gatas tadā

Synonyma

tatra tatra — na různých místech; ha — docházelo k tomu, že; tatratyaiḥ — místní obyvatelstvo; hariḥ — Osobnost Božství; pratyudyata-arhaṇaḥ — dostával dary a uctivé pozdravy; sāyam — večer; bheje — když překonal; diśam — směr; paścāt — západní; gaviṣṭhaḥ — slunce na obloze; gām — k oceánu; gataḥ — odešlo; tadā — tehdy.

Překlad

Obyvatelé těchto provincií Pána na Jeho cestě vítali, uctívali a dávali Mu různé dary. Každý večer se Pán vždy zastavil, aby pravidelně po západu slunce vykonal večerní rituály.

Význam

Říká se zde, že Pán na Své cestě pravidelně prováděl náboženské obřady. Různí filozofové spekulují o tom, že i Pán podléhá vazbám plodonosných činů. Ale tomu tak ve skutečnosti není. Pán nezávisí na výsledcích žádné práce, dobré ani špatné. Jelikož Pán je absolutní, vše, co činí, je dobré pro každého. Když však sestupuje na Zemi, jedná tak, aby chránil oddané a ničil bezbožné neoddané. Přestože není zavázán žádnou povinností, dělá vše tak, aby Ho druzí mohli následovat. To je správný způsob vyučování; musíme se sami chovat správně a totéž učit ostatní, jinak naše slepé učení nikdo nepřijme. Pán Sám je ten, který uděluje výsledky plodonosné práce. Je soběstačný, ale aby nás učil, chová se podle pravidel, která jsou uvedena ve zjevených písmech. Kdyby se tak nechoval, obyčejné lidi by to mohlo svést na špatnou cestu. Jakmile však dospějeme do pokročilého stádia, kdy chápeme transcendentálnost povahy Pána, nesnažíme se Ho napodobovat. To není možné.

V lidské společnosti Pán plní stejné povinnosti, jako mají všichni ostatní, ale někdy činí neobyčejné věci, které živá bytost nemůže napodobovat. Jeho večerní modlitby, o kterých hovoří tento verš, má živá bytost následovat, ale nemůže následovat, jak zvedl horu nebo tančil s gopīmi. Člověk nemůže napodobovat slunce, které vysouší i nečistá místa. Všemocný může jednat všedobře, ale když my to budeme napodobovat, přivede nás to do nekonečných potíží. Proto při všech činnostech je třeba se vždy poradit se zkušeným rádcem — duchovním mistrem, který je projevem milosti Pána. Cesta k dokonalosti se nám pak zaručeně otevře.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k desáté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu nazvané “Odjezd Pána Kṛṣṇy do Dvāraky”.

KAPITOLA JEDENÁCTÁ

Pán Kṛṣṇa přijíždí do Dvāraky

1.11.1

Verš

sūta uvāca
ānartān sa upavrajya
svṛddhāñ jana-padān svakān
dadhmau daravaraṁ teṣāṁ
viṣādaṁ śamayann iva

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; ānartān — zem známá jako Ānartān (Dvārakā); saḥ — On; upavrajya — když dojel na hranice; svṛddhān — kvetoucího; jana-padān — velkoměsta; svakān — Svého vlastního; dadhmau — zadul; daravaram — na lasturu přinášející štěstí (Pāñcajanya); teṣām — jejich; viṣādam — sklíčenost; śamayan — utišil; iva — zjevně.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Jakmile Pán dojel na hranice Své kvetoucí metropole, známé jako zem Ānartů (Dvārakā), ohlásil Svůj příjezd zadutím na lasturu přinášející štěstí, což okamžitě zahnalo sklíčenost všech tamních obyvatel.

Význam

Milovaný Pán odjel ze Své vzkvétající metropole Dvāraky kvůli bitvě na Kurukṣetře a byl pryč již povážlivě dlouhou dobu, a všech obyvatel se proto zmocnil smutek z odloučení. Když Pán sestupuje na Zemi, přicházejí s Ním také Jeho věční společníci, stejně jako krále doprovází jeho družina. Tito společníci Pána jsou věčně osvobozené duše a pro svoji intenzívní lásku k Němu nesnesou odloučení od Pána ani na chvíli. Obyvatelé Dvāraky proto byli sklíčeni a očekávali Pánův příjezd každým okamžikem. Zvuk Jeho lastury ohlašující Pánův příjezd jim přinesl velikou úlevu a nadšení. Ještě více toužili po tom, aby už Pána viděli mezi sebou a všichni začali připravovat náležité přivítání. To jsou známky spontánní lásky k Bohu.

1.11.2

Verš

sa uccakāśe dhavalodaro daro
’py urukramasyādharaśoṇa-śoṇimā
dādhmāyamānaḥ kara-kañja-sampuṭe
yathābja-khaṇḍe kala-haṁsa utsvanaḥ

Synonyma

saḥ — ta; uccakāśe — zazářila; dhavala-udaraḥ — bílá a bachratá; daraḥ — lastura; api — byť taková; urukramasya — velkého dobrodruha; adharaśoṇa — transcendentální vlastností Jeho rtů; śoṇimā — zčervenala; dādhmāyamānaḥ — rozezvučená; kara-kañja-sampuṭe — v sevření lotosové ruky; yathā — tak jak je; abja-khaṇḍe — mezi stonky lotosových květů; kala-haṁsaḥ — potápějící se labuť; utsvanaḥ — hlasitě znějící.

Překlad

Bílá a bachratá lastura, kterou svírala ruka Pána Kṛṣṇy a kterou rozezníval Jeho dech, vypadala, jako by zčervenala dotekem Jeho transcendentálních rtů. Podobala se bílé labuti, která si hraje mezi stonky rudých lotosových květů.

Význam

To, že bílá lastura zčervenala dotekem Pánových rtů, je významným duchovním symbolem. Pán je zcela duchovní a hmota znamená nevědomost ohledně této duchovní existence. Pro duchovně osvíceného žádná hmota neexistuje, a tohoto duchovního osvícení lze dosáhnout okamžitě stykem s Nejvyšším Pánem Śrī Kṛṣṇou. Pán je přítomný v každé částici celého stvoření a může zjevit Svoji přítomnost v každém. Vroucí láskou k Pánu a oddanou službou — jinými slovy, duchovním stykem s Pánem — vše duchovně zčervená jako lastura v Pánově sevření, a paramahaṁsa neboli nejinteligentnější osoba pak hraje roli labutě, která se potápí ve vodách duchovní blaženosti, věčně ozdobená lotosovým květem Pánových nohou.

1.11.3

Verš

tam upaśrutya ninadaṁ
jagad-bhaya-bhayāvaham
pratyudyayuḥ prajāḥ sarvā
bhartṛ-darśana-lālasāḥ

Synonyma

tam — ten; upaśrutya — když vyslechli; ninadam — zvuk; jagat-bhaya — strach z hmotného bytí; bhaya-āvaham — to, co ohrožuje; prati — k; udyayuḥ — spěchali; prajāḥ — obyvatelé; sarvāḥ — všichni; bhartṛ — ochránce; darśana — audience; lālasāḥ — po které toužili.

Překlad

Když obyvatelé Dvāraky slyšeli ten zvuk, který nahání hrůzu zosobněnému strachu v hmotném světě, rozběhli se rychle k Němu, aby nepromarnili dlouho očekávané setkání s ochráncem všech oddaných.

Význam

Jak jsme již vysvětlili, všichni obyvatelé Dvāraky, kteří žili v době, kdy byl Pán Kṛṣṇa přítomný na této planetě Zemi, byli osvobozené duše a sestoupili s Pánem jako Jeho doprovod. Všichni velice dychtili po setkání s Pánem, přestože díky duchovnímu styku nebyli od Něho nikdy odloučeni. Stejně jako gopī ve Vṛndāvanu myslely na Kṛṣṇu, když byl pryč z vesnice pást krávy, tak i obyvatelé Dvāraky byli všichni ponořeni do myšlenek na Pána, když odešel do bitvy na Kurukṣetře. Jeden známý spisovatel v Bengálsku usoudil, že Kṛṣṇa ve Vṛndāvanu, Kṛṣṇa v Mathuře a Kṛṣṇa ve Dvārace jsou různé osobnosti. Tento závěr nemá z dějinného hlediska žádné opodstatnění. Kṛṣṇa z Kurukṣetry a Kṛṣṇa ze Dvāraky jsou jedna a táž osobnost.

Obyvatelé Dvāraky tedy upadli do melancholie, když Pán nebyl v transcendentálním městě přítomný, stejně jako se nás zmocní melancholie v noci, když není přítomné slunce. Zvuk, který ohlašoval příjezd Pána Kṛṣṇy, byl něco jako ranní ohlášení východu slunce. Všichni lidé z Dvāraky tedy procitli z dřímoty, neboť se rozednilo příchodem Kṛṣṇy, a všichni pospíchali k Němu, jen aby Ho spatřili. Oddaní Pána neznají nikoho jiného jako svého ochránce.

Tento zvuk Pána je s Pánem totožný, jak jsme se již snažili objasnit vysvětlením Jeho neduálního postavení. Náš současný stav hmotného bytí je vždy naplněný strachem. Strach je pro nás tím největším ze čtyř problémů hmotného bytí, jimiž jsou problém jídla, úkrytu, strachu a hledání sexuálního partnera. Máme vždy strach z toho, že nevíme, jaký bude náš další problém. Celé hmotné bytí je plné problémů, a strach je proto vždy na prvním místě. To je způsobeno naším stykem s iluzorní energií Pána zvanou māyā neboli s vnější energií. Všechen strach se však ztrácí, jakmile zaslechneme zvuk Pána, který představuje Jeho svaté jméno, jak ho opakoval Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu následujícími šestnácti slovy:

Hare Kṛṣṇa, Hare Kṛṣṇa, Kṛṣṇa Kṛṣṇa, Hare Hare
Hare Rāma, Hare Rāma, Rāma Rāma, Hare Hare

Můžeme využít tohoto zvuku a osvobodit se od všech hrozivých problémů hmotného bytí.

1.11.4-5

Verš

tatropanīta-balayo
raver dīpam ivādṛtāḥ
ātmārāmaṁ pūrṇa-kāmaṁ
nija-lābhena nityadā

prīty-utphulla-mukhāḥ procur
harṣa-gadgadayā girā
pitaraṁ sarva-suhṛdam
avitāram ivārbhakāḥ

Synonyma

tatra — poté; upanīta — nabídli; balayaḥ — dary; raveḥ — slunci; dīpam — lampu; iva — jako; ādṛtāḥ — ohodnocené; ātma-ārāmam — soběstačnému; pūrṇa-kāmam — plně spokojenému; nija-lābhena — Jeho vlastními silami; nitya-dā — ten, který bez ustání dodává; prīti — náklonnost; utphulla-mukhāḥ — veselé obličeje; procuḥ — pronesli; harṣa — rozradostnění; gadgadayā — extatické; girā — řeč; pitaram — otci; sarva — vše; suhṛdam — přátelé; avitāram — pečovateli; iva — jako; arbhakāḥ — chráněnci.

Překlad

Všichni dorazili k Pánu, každý se svými dary, a nabídli je tomu, Jenž je plně spokojený a soběstačný a Jenž Svojí vlastní silou bez ustání zásobí všechny ostatní. Takové dary byly jako obětování lampy slunci. Obyvatelé města však začali vítat Pána extatickými proslovy, stejně jako chráněnci vítají svého pečovatele a otce.

Význam

Svrchovaný Pán Kṛṣṇa je zde označený jako ātmārāma. Je soběstačný a nepotřebuje hledat štěstí někde jinde mimo Sebe Samého. Je soběstačný, protože Jeho samotnou transcendentální existenci tvoří úplná blaženost. Existuje věčně; je vševědoucí a všeblažený. Nepotřebuje proto žádné dary, ať jsou jakkoliv hodnotné. Jelikož je však příznivcem všech, přijímá od každého vše, co Mu kdo nabízí v čisté oddané službě. Nepotřebuje tyto věci; vždyť nejsou ničím jiným než výtvorem Jeho energie. Nabízení darů Pánu se zde přirovnává k nabízení lampy při uctívání boha Slunce. Veškerý oheň a záře je pouze emanací sluneční energie, a přesto je nezbytné obětovat při uctívání Slunci lampu. Bůh Slunce bývá uctíván s určitými požadavky ze strany uctívatelů, ale v oddané službě Pánu se nevyskytují požadavky ani z jedné strany. Vše je projevem čisté lásky mezi Pánem a oddaným.

Pán je nejvyšší otec všech živých bytostí, a proto ti, kteří si jsou tohoto živého vztahu s Bohem vědomi, mohou vznášet k otci synovské požadavky, a otec takovým poslušným synům s radostí jejich požadavky vyplní, aniž musejí smlouvat. Pán je jako strom přání a Jeho bezpříčinnou milostí od Něho může každý dostat cokoliv. Jako nejvyšší otec Pán však samozřejmě nedává čistému oddanému to, co by mu překáželo v jeho oddané službě. Osoby zaměstnané v oddané službě Pánu může Jeho transcendentální přitažlivost povznést na úroveň čisté oddané služby.

1.11.6

Verš

natāḥ sma te nātha sadāṅghri-paṅkajaṁ
viriñca-vairiñcya-surendra-vanditam
parāyaṇaṁ kṣemam ihecchatāṁ paraṁ
na yatra kālaḥ prabhavet paraḥ prabhuḥ

Synonyma

natāḥ — poklonili se; sma — to jsme činili; te — Tobě; nātha — ó Pane; sadā — vždy; aṅghri-paṅkajam — lotosové nohy; viriñca — Brahmā, první živá bytost; vairiñcya — synové Brahmy, jako jsou Sanaka a Sanātana; sura-indra — král nebes; vanditam — uctívaný; parāyaṇam — svrchované; kṣemam — dobro; iha — v tomto životě; icchatām — ten, který si přeje; param — nejvyšší; na — nikdy; yatra — tam, kde; kālaḥ — nevyhnutelný čas; prabhavet — má vliv; paraḥ — transcendentální; prabhuḥ — Nejvyšší Pán.

Překlad

Říkali: Ó Pane, uctívají Tě všichni polobozi jako je Brahmā, čtyři Sanové a dokonce i král nebes. Jsi konečným útočištěm těch, kteří si skutečně přejí dosáhnout v životě toho nejvyššího prospěchu. Jsi svrchovaný transcendentální Pán, a nevyhnutelný čas na Tebe nemá vliv.

Význam

Svrchovaný Pán je Śrī Kṛṣṇa. Potvrzuje to Bhagavad-gītā, Brahma-saṁhitā a další autorizovaná védská písma. Nikdo Mu není roven a nikdo není větší než On — to je výrok veškerých písem. Čas a prostor mají vliv na závislé živé bytosti, které jsou nedílnými součástmi Nejvyššího Pána. Živé bytosti jsou ovládaný Brahman, zatímco Nejvyšší Pán je ovládající Absolutní. Jakmile na tuto zřejmou skutečnost zapomeneme, ihned se nacházíme v iluzi a jsme vystaveni trojímu strádání, jako kdybychom byli v husté temnotě. Čistým vědomím živé bytosti je vědomí Boha, se kterým se Mu pak tato bytost klaní za každých okolností.

1.11.7

Verš

bhavāya nas tvaṁ bhava viśva-bhāvana
tvam eva mātātha suhṛt-patiḥ pitā
tvaṁ sad-gurur naḥ paramaṁ ca daivataṁ
yasyānuvṛttyā kṛtino babhūvima

Synonyma

bhavāya — pro dobro; naḥ — pro nás; tvam — Ty; bhava — staň se; viśva-bhāvana — stvořitel vesmíru; tvam — Ty; eva — jistě; mātā — matka; atha — a také; suhṛt — příznivec; patiḥ — manžel; pitā — otec; tvam — Ty; sat-guruḥ — duchovní mistr; naḥ — náš; paramam — nejvyšší; ca — a; daivatam — uctívané Božstvo; yasya — jehož; anuvṛttyā — kráčející ve šlépějích; kṛtinaḥ — úspěšní; babhūvima — stáváme se.

Překlad

Ó stvořiteli vesmíru, jsi naší matkou, příznivcem, Pánem, otcem, duchovním mistrem a uctívaným Božstvem. Kráčením ve Tvých šlépějích dosahujeme úspěchů ve všech ohledech. Proto se modlíme, abys nám i nadále žehnal Svojí milostí.

Význam

Všedobrý Pán, Osobnost Božství, jako stvořitel vesmíru plánuje dobro pro všechny dobré živé bytosti. Pán radí dobrým živým bytostem, aby se držely Jeho dobrých pokynů — tím dosáhnou úspěchu ve všech oblastech života. Není třeba uctívat žádné jiné božstvo než je Pán. Pán je všemocný, a je-li spokojený s naší odevzdaností Jeho lotosovým nohám, může nám udělit všechna možná požehnání pro úspěch jak ve hmotném, tak v duchovním životě. Co se týče dosažení duchovní existence, je lidská podoba příležitostí pro každého, aby pochopil svůj věčný vztah s Bohem. Náš vztah s Ním je věčný a nemůže být přerušen ani zničen. Může být pouze na nějaký čas zapomenutý, ale zároveň může být také milostí Pána oživený, pokud následujeme Jeho příkazy, které jsou zjevené v písmech všech dob a všech zemí.

1.11.8

Verš

aho sanāthā bhavatā sma yad vayaṁ
traiviṣṭapānām api dūra-darśanam
prema-smita-snigdha-nirīkṣaṇānanaṁ
paśyema rūpaṁ tava sarva-saubhagam

Synonyma

aho — ó, jaké štěstí; sa-nāthāḥ — být pod ochranou pána; bhavatā — Tebou; sma — stali jsme se; yat vayam — tak jak jsme; traiviṣṭa-pānām — polobohů; api — rovněž; dūra-darśanam — vzácně k vidění; prema-smita — s láskou se usmívající; snigdha — láskyplný; nirīkṣaṇa-ānanam — takto vypadající tvář; paśyema — pohleďme; rūpam — krása; tava — Tvá; sarva — vše; saubhagam — přízeň.

Překlad

Ó jaké štěstí, že díky Tvé přítomnosti jsme dnes opět pod Tvojí ochranou, vždyť Tvá Výsost zřídkakdy navštěvuje i obyvatele nebes. Nyní můžeme hledět na Tvoji usměvavou tvář, která je plná láskyplných pohledů. Nyní můžeme vidět Tvoji transcendentální podobu, plnou požehnání a veškeré přízně.

Význam

Pána v Jeho věčné osobní podobě mohou vidět pouze čistí oddaní. Pán není v žádném případě neosobní. Je Nejvyšší Absolutní Osobností Božství a oddaná služba umožňuje Osobně Ho spatřit tváří v tvář, což nemohou ani obyvatelé vyšších planet. Když se Brahmājī a další polobozi chtěli poradit s Pánem Viṣṇuem, úplnou částí Pána Kṛṣṇy, museli čekat na břehu mléčného oceánu, kde Pán Viṣṇu leží na Bílé Zemi (Śvetadvīpu). Tento mléčný oceán a planeta Śvetadvīp jsou obdobou Vaikuṇṭhaloky v tomto vesmíru. Ani Brahmājī, ani polobozi jako Indra nemohou na tento ostrov Śvetadvīp vstoupit, ale mohou stát na břehu mléčného oceánu a předat Pánu Viṣṇuovi, který se jmenuje Kṣīrodakaśāyī Viṣṇu, svůj vzkaz. Mohou tedy vidět Pána jen zřídkakdy, ale obyvatelé Dvāraky Ho mohli Jeho milostí vidět tváří v tvář, jelikož to byli čistí oddaní beze stopy hmotného znečištění v podobě plodonosných činností a empirických filozofických spekulací. To je původní postavení živých bytostí, a lze ho dosáhnout oživením našeho přirozeného životního stavu, který objevíme jedině v oddané službě.

1.11.9

Verš

yarhy ambujākṣāpasasāra bho bhavān
kurūn madhūn vātha suhṛd-didṛkṣayā
tatrābda-koṭi-pratimaḥ kṣaṇo bhaved
raviṁ vinākṣṇor iva nas tavācyuta

Synonyma

yarhi — kdykoliv; ambuja-akṣa — ó Pane s lotosovýma očima; apasasāra — odcházíš; bho — oh; bhavān — Ty; kurūn — potomci krále Kurua; madhūn — obyvatelé Mathury (Vrajabhūmi); vā — nebo; atha — proto; suhṛt-didṛkṣayā — aby ses s nimi setkal; tatra — tehdy; abda-koṭi — milióny let; pratimaḥ — jako; kṣaṇaḥ — okamžiky; bhavet — stává se; ravim — slunce; vinā — bez; akṣṇoḥ — očí; iva — tak; naḥ — naše; tava — Tvé; acyuta — neomylný.

Překlad

Ó Pane s lotosovýma očima, vždy, když odcházíš do Mathury, Vṛndāvanu či Hastināpuru, aby ses setkal se Svými přáteli a příbuznými, každý okamžik Tvé nepřítomnosti nám připadá jako milióny let. Ó neomylný, naše oči jsou tehdy zbytečné, jako kdyby neexistovalo slunce.

Význam

Všichni jsme pyšní na své hmotné smysly, a provádíme s nimi pokusy, které mají určit existenci Boha. Ale zapomínáme, že naše smysly samy o sobě nejsou absolutní. Mohou pracovat pouze za určitých podmínek. Například naše oči: dokud svítí slunce, jsou do určité míry užitečné; ale bez slunečního svitu jsou zbytečné. Pán Śrī Kṛṣṇa, jakožto původní Pán a Nejvyšší Pravda, se přirovnává ke slunci. Bez Něho je všechno naše poznání buď nepravé nebo částečné. Opakem slunce je tma a stejně tak opakem Kṛṣṇy je māyā neboli iluze. Oddaní Pána vidí vše ze správné perspektivy díky světlu, které pochází od Pána Kṛṣṇy. Pánovou milostí není čistý oddaný nikdy v temnotě nevědomosti. Je tedy nutné, abychom byli vždy v dohledu Pána Kṛṣṇy, a tak mohli vidět sebe samotné a Pána s Jeho různými energiemi. Stejně jako nemůžeme nic vidět bez slunce, tak také nemůžeme vidět ani sami sebe bez skutečné přítomnosti Pána. Bez Něho je veškeré naše poznání zastřené iluzí.

1.11.10

Verš

kathaṁ vayaṁ nātha ciroṣite tvayi
prasanna-dṛṣṭyākhila-tāpa-śoṣaṇam
jīvema te sundara-hāsa-śobhitam
apaśyamānā vadanaṁ manoharam

iti codīritā vācaḥ
prajānāṁ bhakta-vatsalaḥ
śṛṇvāno ’nugrahaṁ dṛṣṭyā
vitanvan prāviśat puram

Synonyma

katham — how; vayam — we; nātha — O Lord; ciroṣite — being abroad almost always; tvayi — by You; prasanna — satisfaction; dṛṣṭyā — by the glance; akhila — universal; tāpa — miseries; śoṣaṇam — vanquishing; jīvema — shall be able to live; te — Your; sundara — beautiful; hāsa — smiling; śobhitam — decorated; apaśyamānāḥ — without seeing; vadanam — face; manoharam — attractive; iti — thus; ca — and; udīritāḥ — speaking; vācaḥ — words; prajānām — of the citizens; bhakta-vatsalaḥ — kind to the devotees; śṛṇvānaḥ — thus learning; anugraham — kindness; dṛṣṭyā — by glances; vitanvan — distributing; prāviśat — entered; puram — Dvārakāpurī.

Překlad

Ó Pane, budeš-li stále nepřítomný, nebudeme moci hledět na Tvoji krásnou tvář, jejíž úsměvy ukončují veškeré naše utrpení. Jak bychom mohli žít bez Tvé přítomnosti?

Význam

Pán, který je velice laskavý ke Svým občanům a oddaným, během Svého vstupu do Dvāraky vyslechl jejich slova a opětoval jejich pozdravy tím, že se na ně krátce podíval Svým transcendentálním pohledem.

Přitažlivost Pána Kṛṣṇy je tak mocná, že koho jednou upoutá, nikdy nesnese odloučení od Něho. Proč? Protože všichni jsme s Ním věčně spojení jako sluneční paprsky jsou věčně spojené se sluncem. Sluneční paprsky jsou částice slunečního záření. Slunce a jeho paprsky tedy od sebe nelze oddělit. Mraky je mohou oddělit dočasně a uměle, ale jakmile se rozplynou, paprsky v přítomnosti slunce opět projevují svoji přirozenou zář. Stejně tak živé bytosti, které jsou molekulární částice duchovního celku, odděluje od Pána umělé zakrytí māyi, iluzorní energie. Tuto iluzorní energii neboli závoj zvaný māyā je třeba odhrnout, a jakmile k tomu dojde, živá bytost může vidět Pána tváří v tvář a všechny její strasti okamžitě zmizí. Každý z nás se chce zbavit utrpení, ale nikdo neví jak. Zde je dané řešení, a je na nás, zda ho přijmeme nebo odmítneme.

1.11.11

Verš

madhu-bhoja-daśārhārha-
kukurāndhaka-vṛṣṇibhiḥ
ātma-tulya-balair guptāṁ
nāgair bhogavatīm iva

Synonyma

madhu — Madhu; bhoja — Bhoja; daśārha — Daśārha; arha — Arha; kukura — Kukura; andhaka — Andhaka; vṛṣṇibhiḥ — potomky Vṛṣṇiho; ātma-tulya — stejně dobrý jako Ty; balaiḥ — silou; guptām — chránili; nāgaiḥ — Nāgové; bhogavatīm — hlavní město Nāgaloky; iva — jako.

Překlad

Jako Bhogavatī, hlavní město Nāgaloky, chrání Nāgové, tak Dvāraku chránili potomci Vṛṣṇiho — Bhoja, Madhu, Daśārha, Arha, Kukura, Andhaka atd. — kteří byli stejně silní jako Pán Kṛṣṇa.

Význam

Nāgaloka se nalézá níže než planeta Země a sluneční paprsky tam mají špatný přístup. Temnotu na této planetě rozptylují záblesky světla z drahokamů, které mají na svých hlavách Nāgové (nebeští hadi) a říká se, že pro požitek Nāgů tam jsou nádherné zahrady, potoky atd. V tomto verši se také dozvídáme, že tamní obyvatelé vše dobře chrání. Dvārakā byla rovněž dobře ochraňována potomky Vṛṣṇiho, kteří byli stejně mocní jako Pán; alespoň do té míry, nakolik projevil Svoji sílu zde na Zemi.

1.11.12

Verš

sarvartu-sarva-vibhava-
puṇya-vṛkṣa-latāśramaiḥ
udyānopavanārāmair
vṛta-padmākara-śriyam

Synonyma

sarva — všechna; ṛtu — roční období; sarva — všechna; vibhava — bohatství; puṇya — zbožné; vṛkṣa — stromy; latā — rostliny; āśramaiḥ — s poustevnami; udyāna — ovocné sady; upavana — květinové zahrady; ārāmaiḥ — rozkošné zahrady a nádherné parky; vṛta — obklopený; padma-ākara — rodiště lotosů neboli pěkné vodní nádrže; śriyam — dodávající na kráse.

Překlad

Město Dvārakāpurī bylo plné bohatství ve všech ročních obdobích. Byly tam poustevny, ovocné sady, květinové zahrady, parky a vodní nádrže pokryté kvetoucími lotosy.

Význam

Dokonalost lidské civilizace je možná tehdy, když se přírodních darů užívá přirozeným způsobem. Jak se zde dozvídáme z popisu bohatství Dvāraky, město obklopovaly květinové zahrady a ovocné sady s vodními nádržemi plnými kvetoucích lotosů. Není tu ani zmínky o dolech a továrnách společně s jatkami, což jsou nezbytné doplňky moderních metropolí. Ale sklon užívat darů přírody přetrvává i v srdci moderního civilizovaného člověka. Vůdci moderní civilizace si za svá letoviska vybírají místa, kde jsou také přirozeně krásné zahrady a vodní nádrže, ale obyčejné lidi nechávají žít v přelidněných oblastech bez parků a zahrad. Město Dvārakā samozřejmě vypadalo jinak, jak se z tohoto popisu dozvídáme. Rozumí se, že celý dhām neboli místo obklopovaly zahrady a parky s vodními nádržemi, v nichž rostly lotosy. Rozumí se, že lidé záviseli na darech přírody, na ovoci a květinách, a neměli žádné průmyslové podniky, které lidi nechávají žít ve špinavých chatrčích a brlozích. Pokrok civilizace se neměří vzrůstem dolů a továren, které ničí ušlechtilé instinkty lidské bytosti, ale tím, jak se rozvíjejí mocné duchovní instinkty lidských bytostí a jakou dostávají lidé možnost jít zpátky k Bohu. Rozvoj továren a dolů se nazývá ugra-karma neboli palčivé činnosti. Tento druh činností postupně ničí ušlechtilejší city lidské bytosti a celé společnosti, a mění svět na žalář pro démony.

Nacházíme zde zmínku o zbožných stromech, které v určitých obdobích plodí květy a ovoce. Z bezbožných stromů vyrůstají pouze neužitečné džungle, které mohou sloužit jedině jako palivo. V moderní civilizaci se takové bezbožné stromy sází podél cest. Lidské energie se má správně využít k rozvíjení ušlechtilejších smyslů pro duchovní chápání, neboť v tom spočívá životní řešení. Ovoce, květiny, krásné zahrady, parky a vodní nádrže, kde si kachny a labutě hrají mezi lotosovými květy, a krávy, které dávají dostatek mléka a másla, jsou potřebné pro rozvoj jemnějších tkání lidského těla. Naproti tomu žaláře v podobě dolů, továren a dílen vyvíjejí v třídě pracovníků démonské sklony. Podnikatelské zájmy vzkvétají na úkor dělníků, a to vede k nekonečným ostrým srážkám. Popis Dvārakā-dhāmu udává ideál lidské civilizace.

1.11.13

Verš

gopura-dvāra-mārgeṣu
kṛta-kautuka-toraṇām
citra-dhvaja-patākāgrair
antaḥ pratihatātapām

Synonyma

gopura — vstupní brána do města; dvāra — dveře; mārgeṣu — na různých cestách; kṛta — vykonané; kautuka — kvůli slavnosti; toraṇām — ozdobený oblouk; citra — pomalovaný; dhvaja — vlajky; patākā-agraiḥ — příznivými znaky; antaḥ — v; pratihata — zastíněn; ātapām — sluneční svit.

Překlad

Na uvítání Pána byly městská brána, dveře všech obydlí a květinové oblouky podél cest slavnostně vyzdobené banánovníky, mangovými listy a podobně. Vlajky, girlandy a malované znaky a hesla se spojily, zastiňujíce sluneční svit.

Význam

Výzdoba pro zvláštní svátky se zajišťovala také z darů přírody jako jsou banánovníky, mangovníky, ovoce a květiny. Mangovníky, kokosové palmy a banánovníky se dodnes považují za příznivé znaky. Na všech vlajkách, o nichž se zde hovoří, byl namalovaný obrázek buď Garuḍy nebo Hanumāna, dvou velkých služebníků Pána. Oddaní takové obrazy a znaky dodnes ctí a pro uspokojení Pána se vzdává větší úcta služebníkovi než Pánu.

1.11.14

Verš

sammārjita-mahā-mārga-
rathyāpaṇaka-catvarām
siktāṁ gandha-jalair uptāṁ
phala-puṣpākṣatāṅkuraiḥ

Synonyma

sammārjita — důkladně vyčištěné; mahā-mārga — hlavní cesty; rathya — uličky a podchody; āpaṇaka — nákupní trhy; catvarām — veřejná shromaždiště; siktām — navlhčené; gandha-jalaiḥ — navoněnou vodou; uptām — poházené; phala — ovoce; puṣpa — květiny; akṣata — naklíčená; aṅkuraiḥ — semena.

Překlad

Všechny veřejné cesty, podchody, uličky, tržnice a náměstí byly důkladně uklizené a pokropené navoněnou vodou. Pro Pána na uvítanou bylo všechno posypané ovocem, květinami a naklíčenými semeny.

Význam

Cesty, ulice a uličky Dvārakādhāmu se obvykle stříkaly navoněnou vodou, která se připravovala destilováním květin keroa, růží a dalších. Cesty, tržnice a veřejná shromaždiště byly důkladně vyčištěné. Z uvedeného popisu je zřejmé, že Dvārakādhām byl značně velkým městem s mnoha silnicemi, ulicemi a náměstími, parky, zahradami a vodními nádržemi a vše bylo pěkně ozdobené květinami a ovocem. Na uvítání Pána byly tyto květiny, ovoce a celá zrna rozsypané také po veřejných prostranstvích. Semena obilí či ovoce, která začínají růst, ale jsou stále ještě celá, se považují za příznivá a Hindové je tak dodnes ve slavnostních dnech obyčejně používají.

1.11.15

Verš

dvāri dvāri gṛhāṇāṁ ca
dadhy-akṣata-phalekṣubhiḥ
alaṅkṛtāṁ pūrṇa-kumbhair
balibhir dhūpa-dīpakaiḥ

Synonyma

dvāri dvāri — dveře každého domu; gṛhāṇām — všech obydlí; ca — a; dadhi — jogurt; akṣata — nerozlomené; phala — ovoce; ikṣubhiḥ — cukrová třtina; alaṅkṛtām — ozdobené; pūrṇa-kumbhaiḥ — nádoby plné vody; balibhiḥ — s předměty pro uctívání; dhūpa — vonné tyčinky; dīpakaiḥ — s lampami a svíčkami.

Překlad

U každých dveří všech domů byl jogurt, celé ovoce, cukrová třtina a nádoby plné vody, společně s předměty k uctívání, vonnými tyčinkami, svíčkami a ostatními příznivými předměty.

Význam

Přivítání podle védských rituálů není nic suchého. Neznamenalo to pouze vyzdobit cesty a ulice, jak je popsáno výše, ale také uctít Pána různými doplňky, jako jsou vonné tyčinky, lampy, květiny, sladkosti, ovoce a dalšími lahůdkami podle svých možností. To vše bylo nabídnuto Pánu a zbytky pokrmů se pak rozdávaly shromážděným lidem. Takže to nebylo žádné suché přijetí jako v moderní době. Každý dům tak mohl Pána přivítat, a na všech cestách a ulicích se tedy z každého domu rozdávaly lidem zbytky tohoto jídla a slavnost proto byla úspěšná. Bez rozdávání jídla není žádný obřad úplný. To je védská kultura.

1.11.16-17

Verš

niśamya preṣṭham āyāntaṁ
vasudevo mahā-manāḥ
akrūraś cograsenaś ca
rāmaś cādbhuta-vikramaḥ

pradyumnaś cārudeṣṇaś ca
sāmbo jāmbavatī-sutaḥ
praharṣa-vegocchaśita-
śayanāsana-bhojanāḥ

Synonyma

niśamya — jakmile slyšeli; preṣṭham — nejdražší; āyāntam — přichází domů; vasudevaḥ — Vasudeva (otec Kṛṣṇy); mahā-manāḥ — velkodušný; akrūraḥ — Akrūra; ca — a; ugrasenaḥ — Ugrasena; ca — a; rāmaḥ — Balarāma (starší bratr Kṛṣṇy); ca — a; adbhuta — nadlidská; vikramaḥ — udatnost; pradyumnaḥ — Pradyumna; cārudeṣṇaḥ — Cārudeṣṇa; ca — a; sāmbaḥ — Sāmba; jāmbavatī-sutaḥ — syn Jāmbavatī; praharṣa — nesmírné štěstí; vega — síla; ucchaśita — ovlivněni; śayana — ležící; āsana — sedící; bhojanāḥ — obědvající.

Překlad

Jakmile uslyšeli, že nejdražší Kṛṣṇa přijel do Dvārakādhāmu, velkodušný Vasudeva, Akrūra, Ugrasena, nadlidsky mocný Balarāma, Pradyumna, Cārudeṣṇa a Sāmba, syn Jāmbavatī, všichni nesmírně šťastní, okamžitě přestali odpočívat a vstali i od jídla.

Význam

Vasudeva: Syn krále Śūraseny, manžel Devakī a otec Pána Śrī Kṛṣṇy. Je bratrem Kuntī a otcem Subhadry. Subhadrā byla provdána za svého bratrance Arjunu, a tento systém dodnes vládne v některých částech Indie. Vasudeva byl určen za ministra Ugraseny a později se oženil s osmi dcerami Ugrasenova bratra Devaky. Devakī je jen jednou z nich. Kaṁsa byl jeho švagrem, a Vasudeva se dobrovolně nechal uvěznit od Kaṁsy po vzájemné dohodě, že mu vydá osmého syna Devakī. Vůlí Kṛṣṇy z toho však sešlo. Jako strýc Pāṇḍuovců z matčiny strany se Vasudeva aktivně zúčastnil očistného obřadu Pāṇḍuovců. Poslal do Śatasṛṅga Parvaty pro kněze Kaśyapu, který pak obřady provedl. Když se Kṛṣṇa zjevil za mřížemi Kaṁsova vězení, Vasudeva Ho přenesl do domu Jeho nevlastního otce Nandy Mahārāje do Gokuly. Kṛṣṇa s Baladevem odešli z tohoto světa dříve než Vasudeva, a Arjuna (synovec Vasudeva) se ujal pohřebního obřadu po odchodu Vasudeva.

Akrūra: Vrchní velitel vṛṣṇiovské dynastie a velký oddaný Pána Kṛṣṇy. Akrūra dosáhl úspěchu v oddané službě Pánu prováděním jediného druhu služby — pronášením modliteb. Byl manželem Sūtanī, dcery Ahūky. Podporoval Arjunu, když vůlí Kṛṣṇy Arjuna silou unesl Subhadru. Po úspěšném únosu Subhadry se Kṛṣṇa i Akrūra vydali Arjunu navštívit a předali mu při té příležitosti svatební dary. Akrūra byl přítomný také tomu, když se Abhimanyu, syn Subhadry, ženil s Uttarou, matkou Mahārāje Parīkṣita. Ahūka, tchán Akrūry, se svým zetěm nevycházel dobře. Oba však byli oddaní Pána.

Ugrasena: Jeden z mocných králů vṛṣṇiovské dynastie a bratranec Mahārāje Kuntibhoji. Jeho další jméno je Ahūka. Jeho ministrem byl Vasudeva a jeho synem byl mocný Kaṁsa. Tento Kaṁsa svého otce uvěznil a stal se králem Mathury. Milostí Pána Kṛṣṇy a Jeho bratra Pána Baladeva byl Kaṁsa zabit a Ugrasena znovu dosazen na trůn. Když Śālva napadl město Dvāraku, Ugrasena bojoval velice chrabře a nepřítele odrazil. Ugrasena se vyptával Nāradajīho na božskost Pána Kṛṣṇy. Když měla být yaduovská dynastie zničena, Ugrasenovi byl svěřen kus železa zplozený z lůna Sāmby. Rozřezal ho a rozetřel na pastu, a pak na břehu Dvāraky smísil s mořskou vodou. Poté v městě Dvārace a v celém království zcela zakázal požívání omamných nápojů. Po smrti dosáhl spasení.

Baladeva: Božský syn Vasudeva od jeho ženy Rohiṇī. Jmenuje se také Rohiṇī-nandana, milovaný syn Rohiṇī. Byl rovněž svěřen Nandovi Mahārājovi, i se Svojí matkou Rohiṇī, když se Vasudeva po vzájemné dohodě s Kaṁsou nechal uvěznit. Nanda Mahārāja je nevlastním otcem jak Pána Kṛṣṇy, tak i Baladeva. Pán Kṛṣṇa a Pán Baladeva, přestože byli nevlastní bratři, byli od Svého raného dětství stálými společníky. Baladeva je úplnou manifestací Nejvyšší Osobnosti Božství, a proto je stejně dobrý a stejně mocný jako Pán Kṛṣṇa. Patří do kategorie viṣṇu-tattva (kategorie Boha). Společně se Śrī Kṛṣṇou navštívil Draupadin obřad svayaṁvara. Když Arjuna podle plánu Śrī Kṛṣṇy unesl Subhadru, Baladeva se na něho velice hněval a chtěl ho ihned zabít. Śrī Kṛṣṇa pro Svého drahého přítele padl k nohám Pána Baladeva a žádal Ho, aby utišil Svůj hněv. Śrī Baladeva byl tak uspokojen. Jednou se také velice hněval na Kuruovce a chtěl celé jejich město uvrhnout do hlubin Yamuny. Kuruovci Ho však uspokojili tím, že se odevzdali Jeho Božským lotosovým nohám. Ve skutečnosti byl sedmým synem Devakī před narozením Pána Kṛṣṇy, ale vůlí Pána byl přemístěn do lůna Rohiṇī, aby unikl Kaṁsově hněvu. Jeho dalším jménem je proto Saṅkarṣaṇa, který je také úplnou částí Śrī Baladeva. Jelikož je stejně mocný jako Pán Kṛṣṇa a může udílet duchovní moc oddaným, nazývá se Baladeva. Vedy také uvádějí, že nikdo nemůže znát Nejvyššího Pána, aniž je obdařen přízní Baladeva. Bala znamená duchovní síla, nikoliv tělesná. Někteří méně inteligentní lidé vykládají bala jako sílu těla. Nikdo však nedosáhne duchovní realizace hmotnou tělesnou silou. Tělesná síla končí s koncem hmotného těla, ale duchovní síla doprovází duši do příštího vtělení, a proto síla získaná od Baladeva není nikdy ztracena. Tato síla je věčná, a Baladeva je tudíž původním duchovním mistrem všech oddaných.

Śrī Baladeva byl také spolužákem Pána Śrī Kṛṣṇy v době studií u Sāndīpaniho Muniho. Ve Svém dětství pobil se Śrī Kṛṣṇou mnoho asurů a zvláště zabil Dhenukāsuru v Tālavanu. Během bitvy na Kurukṣetře zůstal neutrální, a ze všech sil se snažil, aby k bitvě nedošlo. Byl nakloněn Duryodhanovi, ale zůstával neutrální. Byl Osobně přítomný při souboji mezi Duryodhanou a Bhīmasenou. Hněval se na Bhīmasenu, který udeřil Duryodhanu kyjem do stehen, pod pás, a chtěl tento nečestný úder oplatit. Bhīmasenu zachránil před Jeho hněvem Pán Śrī Kṛṣṇa. Balarāma však okamžitě odešel, znechucený Bhīmasenou, a po Jeho odchodu padl Duryodhana na zem, aby skonal. Baladeva byl bratrem matky Abhimanyua, syna Arjuny, a proto vykonal Abhimanyuův pohřební obřad. Žádný z Pāṇḍuovců ho nemohl vykonat, protože všichni byli přemoženi smutkem. Nakonec odešel z tohoto světa tak, že ze Svých úst vypustil velkého bílého hada Śeṣanāgu, který Ho odnesl.

Pradyumna: Inkarnace Kāmadeva nebo podle jiných inkarnace Sanat-kumāra; narodil se jako syn Osobnosti Božství Pána Śrī Kṛṣṇy a Lakṣmīdevī Śrīmatī Rukmiṇī, hlavní královny ve Dvārace. Byl jedním z těch, kteří šli poblahopřát Arjunovi u příležitosti jeho svatby se Subhadrou. Byl jedním z velkých generálů, kteří bojovali proti Śālvovi, a při boji s ním upadl na bojišti do bezvědomí. Jeho vozataj ho přivezl zpět do tábora, a on toho velice litoval a svého vozataje pokáral. Pak ovšem bojoval se Śālvou znovu a zvítězil. Slyšel od Nāradajīho o různých polobozích. Je jednou ze čtyř úplných expanzí Pána Śrī Kṛṣṇy, je třetí z nich. Vyptával se svého otce Śrī Kṛṣṇy na slávu brāhmaṇů. Během bratrovražedné války mezi potomky Yadua zemřel rukou Bhoji, dalšího vṛṣṇiovského krále. Po smrti se navrátil do svého původního postavení.

Cārudeṣṇa: Další syn Pána Śrī Kṛṣṇy a Rukmiṇīdevī. Byl rovněž přítomný na Draupadině obřadu svayaṁvara. Stejně jako jeho bratři a otec byl velkým válečníkem. Bojoval s Vivinidhakou a v bitvě ho zabil.

Sāmba: Jeden z velkých hrdinů yaduovské dynastie a syn Pána Śrī Kṛṣṇy a Jeho manželky Jāmbavatī. Učil se od Arjuny vojenskému umění a vystřelování šípů, a za vlády Mahārāje Yudhiṣṭhira byl členem parlamentu. Byl přítomný během obřadu Rājasūya-yajña Mahārāje Yudhiṣṭhira. Na shromáždění všech Vṛṣṇiovců při obřadu Prabhāsa-yajña vyprávěl Sātyaki o jeho slavných činnostech před Pánem Baladevem. Byl rovněž se svým otcem Pánem Śrī Kṛṣṇou přítomný na obřadu aśvamedha-yajña, který vykonával Yudhiṣṭhira. Jednou ho jeho bratři převlékli za těhotnou ženu a on se žertem zeptal několika mudrců, co porodí. Ṛṣiové odpověděli, že porodí kus železa, který zapříčiní v rodině krále Yadua bratrovražednou válku. Příštího dne ráno Sāmba porodil velký kus železa, který byl přinesen Ugrasenovi, aby podnikl nezbytné kroky. Později skutečně došlo k předpovězené bratrovražedné válce a Sāmba v této válce zemřel.

Všichni tito synové Pána Kṛṣṇy tedy opustili své paláce, zanechali všeho — ať už leželi, seděli či jedli — a pospíchali ke svému vznešenému otci.

1.11.18

Verš

vāraṇendraṁ puraskṛtya
brāhmaṇaiḥ sasumaṅgalaiḥ
śaṅkha-tūrya-ninādena
brahma-ghoṣeṇa cādṛtāḥ
pratyujjagmū rathair hṛṣṭāḥ
praṇayāgata-sādhvasāḥ

Synonyma

vāraṇa-indram — sloni s příznivým posláním; puraskṛtya — postavení vpředu; brāhmaṇaiḥ — brāhmaṇy; sa-sumaṅgalaiḥ — s dokonale příznivými znaky; śaṅkha — lastura; tūrya — trubka; ninādena — jejich zvukem; brahma-ghoṣeṇa — zpíváním védských hymnů; ca — a; ādṛtāḥ — oslavovaný; prati — k; ujjagmuḥ — pospíchali; rathaiḥ — na vozech; hṛṣṭāḥ — s radostí; praṇayāgata — plný náklonnosti; sādhvasāḥ — plný úcty.

Překlad

Společně s brāhmaṇy nesoucími květy pospíchali na vozech k Pánu. Před nimi šli sloni, symboly příznivého osudu. Všude bylo slyšet lastury a trubky a přednášení védských hymnů, a tak všichni projevovali svoji úctu, plnou náklonnosti.

Význam

Podle védského způsobu se veliká osobnost přivítá tak, že se vytvoří uctivá atmosféra, nasycená náklonností a respektem. K příznivému ovzduší takového přijetí je zapotřebí výše popsaného — lastur, květin, vonných tyčinek, ozdobených slonů a kvalifikovaných brāhmaṇů pronášejících verše z védských písem. Takové přijetí je zcela upřímné jak ze strany přijímajících, tak ze strany přijímaného.

1.11.19

Verš

vāramukhyāś ca śataśo
yānais tad-darśanotsukāḥ
lasat-kuṇḍala-nirbhāta-
kapola-vadana-śriyaḥ

Synonyma

vāramukhyāḥ — známé prostitutky; ca — a; śataśaḥ — stovky; yānaiḥ — dopravními prostředky; tat-darśana — setkat se s Ním (s Pánem Śrī Kṛṣṇou); utsukāḥ — velice dychtící; lasat — pověšené; kuṇḍala — náušnice; nirbhāta — zářící; kapola — čelo; vadana — tvář; śriyaḥ — krása.

Překlad

Současně na různých dopravních prostředcích přijížděly stovky známých prostitutek. Všechny velice toužily setkat se s Pánem, a jejich nádherné tváře zdobily zářící náušnice, zkrášlující jejich čela.

Význam

Nemusíme opovrhovat ani prostitutkami, jsou-li oddanými Pána. Ještě dnes je ve velkých indických městech mnoho prostitutek, které jsou upřímné oddané Pána. Řízením osudu se může stát, že někdo musí přijmout zaměstnání, které ve společnosti není moc uznávané, ale to nebrání oddané službě Pánu. Oddanou službu nelze znemožnit za žádných okolností. Z tohoto verše se dozvídáme, že i v době před zhruba pěti tisíci lety byly ve velkých městech jako Dvārakā, kde pobýval Pán Kṛṣṇa, prostitutky. To znamená, že aby byl zaručen správný chod společnosti, je potřeba i prostitutek. Když vláda otevírá obchody s lihovinami, neznamená to, že doporučuje pití vína. Existuje totiž třída lidí, kteří budou pít za každou cenu, a zkušenost je taková, že zákaz prodeje alkoholu ve velkých městech vedl k nezákonnému pašování vína. Podobně lidé, kteří nejsou uspokojeni doma, potřebují zvláštní ústupek, a pokud nemohou mít prostitutku, budou tito nízcí lidé nutit k prostituci jiné ženy. Je lepší, když lze prostitutky nalézt na tržnici, a spořádanost společnosti zůstane zachována. Je lepší vydržovat skupinu prostitutek, než podporovat prostituci uvnitř společnosti. Skutečnou nápravou je osvítit všechny lidi tak, aby se z nich stali oddaní Pána. To zamezí všem druhům životního úpadku.

Śrī Bilvamaṅgala Ṭhākura, velký ācārya vaiṣṇavské větve Viṣṇusvāmīho, byl v době svého rodinného života velice připoutaný k jedné prostitutce, která byla shodou okolností oddanou Pána. Jednu noc přišel Ṭhākura do domu Cintāmaṇi za veliké bouře doprovázené průtrží mračen a Cintāmaṇi překvapilo, že Ṭhākura přišel i za tak hrozivé noci a nedal se odradit ani velkými vlnami na zpěněné řece, kterou musel přeplout. Řekla Ṭhākurovi Bilvamaṅgalovi, že by svou připoutanost k masu a kostem těla bezvýznamné ženy lépe využil tím, kdyby ji obrátil k oddané službě Pánu a dosáhl tak připoutanosti k transcendentální kráse Pána. To byla pro Ṭhākura rozhodující hodina — slova prostitutky ho přivedla k cestě duchovní realizace. Později tuto prostitutku přijal za svého duchovního mistra, a v jeho literární práci najdeme na několika místech, jak oslavuje jméno Cintāmaṇi, která mu ukázala správnou cestu.

V Bhagavad-gītě (9.32) Pán říká: “Ó synu Pṛthy, i nízce zrození caṇḍālové a ti, kteří se narodili v rodině nevěřících, a dokonce i prostitutky dosáhnou dokonalosti života, když se uchýlí k čisté oddané službě Mně, neboť na cestě oddané služby není ani nízké zrození a povolání překážkou. Ta cesta je otevřená pro každého, kdo je po ní ochoten jít.”

Je zřejmé, že prostitutky ve Dvārace, které tolik dychtily setkat se s Pánem, byly všechny Jeho čisté oddané, a proto podle citátu z Bhagavad-gīty byly všechny na cestě spasení. Jedinou potřebnou nápravou ve společnosti tedy je organizovaně se snažit přeměnit obyvatelstvo na oddané Pána. Tak se v lidech samy od sebe vyvinou vlastnosti obyvatel nebes. Na druhé straně neoddaní nemají naprosto žádné kvalifikace, byť mohou být hmotně velice pokročilí. Rozdíl spočívá v tom, že oddaní Pána jsou na cestě osvobození, zatímco neoddaní se více a více zaplétají do hmotného otroctví. Měřítkem pokroku civilizace je to, zda se lidem dostává vzdělání a pokroku na cestě spasení.

1.11.20

Verš

naṭa-nartaka-gandharvāḥ
sūta-māgadha-vandinaḥ
gāyanti cottamaśloka-
caritāny adbhutāni ca

Synonyma

naṭa — divadelníci; nartaka — tanečníci; gandharvāḥ — nebeští pěvci; sūta — profesionální dějepravci; māgadha — profesionální rodopisci; vandinaḥ — profesionální učení řečníci; gāyanti — opěvují; ca — každý po svém; uttamaśloka — Nejvyšší Pán; caritāni — činnosti; adbhutāni — všechny nadlidské; ca — a.

Překlad

Zkušení divadelníci, umělci, tanečníci, zpěváci, dějepravci, rodopisci a učení řečníci přispívali každý svým dílem, inspirováni nadlidskými zábavami Pána. Tak pokračovali dál a dál.

Význam

Ukazuje se, že společnost před pěti tisíci lety také potřebovala služby divadelníků, umělců, tanečníků, zpěváků, dějepravců, rodopisců, veřejných řečníků atd. Tanečníci, zpěváci a divadelní umělci většinou pocházeli ze společnosti śūdrů, zatímco učení dějepravci, rodopisci a veřejní řečníci pocházeli ze společnosti brāhmaṇů. Každý z nich patřil k určité kastě a průpravu dostávali ve svých rodinách. Tito divadelníci, tanečníci, zpěváci, dějepravci, rodopisci a veřejní řečníci svým uměním vždy opěvovali nadlidské činnosti Pána v různých dobách a věcích a nikdy se nezabývali světskými tématy. Příběhy o Pánových činnostech nebyly ani v chronologickém pořadí. Ve všech Purāṇách jsou zaznamenána historická fakta, která se výhradně týkají Nejvyššího Pána a odehrávají se v různých dobách a na různých planetách. Žádné chronologické pořadí tam tedy nenajdeme. Moderní dějepisci proto nemohou nalézt souvislosti a to je vede k neautorizovanému závěru, že všechny Purāṇy jsou jen smyšlené příběhy.

Ještě před sto lety se v Indii všechna divadelní představení soustředila kolem nadlidských činností Svrchovaného Pána. Obyčejným lidem se tyto divadelní hry velice líbily a různé soubory (yātry) hrály znamenitě o nadlidských činnostech Pána, a tak i negramotní zemědělci mohli sdílet poznání védské literatury, i když se jim značně nedostávalo akademických kvalifikací. Zkušení divadelní herci, tanečníci, zpěváci, řečníci atd. jsou tedy zapotřebí pro duchovní osvícení obyčejných lidí. Rodopisci sestavovali výčty potomků jednotlivých rodin. I dnes sestavují průvodci po indických poutních místech novým příchozím jejich úplné rodokmeny. Tento podivuhodný čin někdy přitahuje více zákazníků, kteří chtějí získat tuto důležitou informaci.

1.11.21

Verš

bhagavāṁs tatra bandhūnāṁ
paurāṇām anuvartinām
yathā-vidhy upasaṅgamya
sarveṣāṁ mānam ādadhe

Synonyma

bhagavān — Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství; tatra — na tom místě; bandhūnām — přátel; paurāṇām — obyvatel; anuvartinām — těch, kteří Ho přišli přivítat; yathā-vidhi — jak náleží; upasaṅgamya — přiblížit se; sarveṣām — ke každému; mānam — úctu a čest; ādadhe — vzdal.

Překlad

Pán Kṛṣṇa, Osobnost Božství, k nim přistoupil a každému ze Svých přátel, příbuzných, obyvatel města a všech ostatních, kteří Ho přišli přijmout a přivítat, vzdal náležitou úctu a čest.

Význam

Nejvyšší Pán, Osobnost Božství, není ani neosobní, ani necitelný předmět, který není schopný opětovat city Svých oddaných. Významné je zde slovo yathā-vidhi neboli “jak jim to náleží”. Pán oplácí Svým obdivovatelům a oddaným tak, jak jim to náleží. Samozřejmě, čistí oddaní jsou pouze jednoho druhu, neboť cílem jejich služby je výhradně Pán, a Pán těmto čistým oddaným proto oplácí tak, jak jim to náleží—to jest, vždy si jich pozorně všímá a dbá na jejich blaho. Pak jsou tu lidé, podle kterých je Pán neosobní, a těm se tedy Pán nijak osobně nevěnuje. Každého uspokojuje úměrně rozvoji jeho duchovního vědomí, a příkladem takového vzájemného vztahu je Jeho jednání s různými lidmi, kteří Ho přišli přivítat.

1.11.22

Verš

prahvābhivādanāśleṣa-
kara-sparśa-smitekṣaṇaiḥ
āśvāsya cāśvapākebhyo
varaiś cābhimatair vibhuḥ

Synonyma

prahvā — ukláněním se; abhivādana — slovními pozdravy; āśleṣa — objímající; kara-sparśa — potřásající rukama; smita-īkṣaṇaiḥ — úsměvem a pohledem na; āśvāsya — povzbuzením; ca — a; āśvapākebhyaḥ — až po nejnižší úroveň pojídačů psů; varaiḥ — požehnáním; ca — také; abhimataiḥ — jak si přál; vibhuḥ — Všemocný.

Překlad

Všemocný Pán zdravil všechny přítomné ukláněním, vzájemnými pozdravy, objímáním, potřásáním rukama, pohledy a úsměvy, ujišťováním a udílením požehnání, a to i těm společensky nejnižším.

Význam

Pána Śrī Kṛṣṇu přišli přijmout lidé všech společenských skupin. Byli tam Vasudeva, Ugrasena a Gargamuni — otec, děd a učitel—ale také prostitutky a caṇḍālové, kteří mají ve zvyku jíst psy. A každého z nich Pán náležitě pozdravil, s ohledem na úroveň a postavení. Jako čisté živé bytosti jsou všichni individuálními částmi Pána, a nikdo Mu proto není cizí vzhledem k věčnému vztahu k Němu. Tyto čisté živé bytosti se úměrně svému znečištění kvalitami hmotné přírody nacházejí na různých stupních, ale Pán je příznivě nakloněný všem Svým nedílným součástem stejně, nehledě na stupně jejich hmotného zapletení. Sestupuje pouze proto, aby znovu zavolal materialistické živé bytosti zpátky do Svého království a inteligentní osoby Jeho nabídky všem živým bytostem využijí. Pán nikoho z Božího království nevyhání a zůstává jen na živé bytosti, zda Jeho nabídku přijme nebo ne.

1.11.23

Verš

svayaṁ ca gurubhir vipraiḥ
sadāraiḥ sthavirair api
āśīrbhir yujyamāno ’nyair
vandibhiś cāviśat puram

Synonyma

svayam — Osobně; ca — rovněž; gurubhiḥ — staršími příbuznými; vipraiḥ — brāhmaṇy; sadāraiḥ — s jejich manželkami; sthaviraiḥ — tělesně postižení; api — také; āśīrbhiḥ — jejich požehnáním; yujyamānaḥ — chválený; anyaiḥ — dalšími; vandibhiḥ — ctiteli; ca — a; aviśat — vstoupil; puram — do města.

Překlad

Pán potom Osobně vstoupil do města v doprovodu starších příbuzných a tělesně postižených brāhmaṇů spolu s jejich manželkami, kteří Mu všichni žehnali a opěvovali Jeho slávu. I další chválili slávu Pána.

Význam

Brāhmaṇové ve společnosti nikdy nevěnovali pozornost střádání peněz pro budoucí život ve stáří. Když byli staří a chromí, obvykle se obraceli na družinu králů a byli po všech stránkách zaopatřeni i se svými manželkami jenom díky tomu, že opěvovali slavné skutky krále. Nesmíme si ale myslet, že tito brāhmaṇové králům jen lichotili. Králové se svými činy skutečně proslavili, a pochvaly brāhmaṇů přijímali upřímně jako povzbuzení k dalším zbožným činům. Pán Śrī Kṛṣṇa je hoden veškeré slávy, a když brāhmaṇové a další opěvovali slávu Pána, bylo to ke slávě jim samotným.

1.11.24

Verš

rāja-mārgaṁ gate kṛṣṇe
dvārakāyāḥ kula-striyaḥ
harmyāṇy āruruhur vipra
tad-īkṣaṇa-mahotsavāḥ

Synonyma

rāja-mārgam — veřejné cesty; gate — když projížděl; kṛṣṇe — Pán Kṛṣṇa; dvārakāyāḥ — města Dvāraky; kula-striyaḥ — ženy ze spořádaných rodin; harmyāṇi — na paláce; āruruhuḥ — vystoupily; vipra — ó brāhmaṇové; tat-īkṣaṇa — pohledět na Něho (na Kṛṣṇu); mahā-utsavāḥ — přijímaný jako ten největší svátek.

Překlad

Když Pán Kṛṣṇa projížděl po veřejných cestách, všechny ženy ze spořádaných dvārackých rodin vyšly na střechy svých paláců, aby se mohly podívat na Pána. Byl to pro ně ten největší svátek.

Význam

Spatřit Pána je nepochybně velká slavnost, a stejně tak tomu bylo i pro ženy z Dvāraky. Oddané ženy v Indii tak uvažují dodnes. Zvláště během obřadů Jhulana a Janmāṣṭamī se v Indii ženy ve velkém počtu hromadí v chrámech Pána, kde probíhá uctívání Jeho transcendentální věčné podoby. Transcendentální podoba Pána zasvěcená v chrámu se neliší od Pána Samotného. Tato podoba se nazývá arcā-vigraha neboli inkarnace arcā a Pán Ji expanduje Svojí vnitřní silou, aby bezpočtu Svých oddaných, kteří jsou ve hmotném světě, umožnil oddanou službu. Hmotné smysly nemohou vnímat duchovní podstatu Pána, a Pán proto přijímá arcā-vigrahu, která je zdánlivě vytvořená z hmotných prvků, jako je hlína, dřevo a kámen, ale ve skutečnosti není nikterak hmotou znečištěná. Pán jakožto kaivalya (jediný) v Sobě nemá žádnou hmotu. Všemocný Pán je jediný a nemá Sobě rovného, a tudíž se může zjevit v jakékoliv podobě, aniž by se znečistil hmotným pojetím. Slavnosti, které se obvykle v chrámu Pána pořádají, jsou tedy stejné, jako slavnosti v době projevené přítomnosti Pána ve Dvārace před zhruba pěti tisíci lety. Takové chrámy Pána zřizují podle usměrňujících zásad autorizovaní ācāryové, kteří dokonale znají vědu oddané služby, a dávají tím možnosti obyčejným lidem, ale méně inteligentní lidé, kteří o této vědě nic nevědí, však mylně pokládají jejich velkorysé úsilí za uctívání model a strkají nos do něčeho, k čemu nemají přístup. Ženy či muži, kteří se zúčastňují slavností v chrámech Pána, aby shlédli transcendentální podobu, jsou proto tisíckrát slavnější než lidé, kteří nevěří v transcendentální podobu Pána.

Z tohoto verše vychází najevo, že všichni obyvatelé Dvāraky vlastnili velké paláce. To naznačuje, jak bohaté to bylo město. Ženy a dívky vyšly na střechy paláců, jenom aby mohly shlédnout průvod a Pána. Ženy se nemísily s davem na ulici, a tak byla jejich spořádanost dokonale zachována. Neexistovala žádná umělá rovnost s muži. Ženská počestnost se elegantněji zachová tím, když ženy žijí odděleně od mužů. Opačná pohlaví se nemají stýkat bez omezení.

1.11.25

Verš

nityaṁ nirīkṣamāṇānāṁ
yad api dvārakaukasām
na vitṛpyanti hi dṛśaḥ
śriyo dhāmāṅgam acyutam

Synonyma

nityam — pravidelně, vždy; nirīkṣamāṇānām — těch, kteří na Něho hleděli; yat — ačkoliv; api — přestože; dvārakā-okasām — obyvatelé Dvāraky; na — nikdy; vitṛpyanti — uspokojení; hi — zcela; dṛśaḥ — pohled; śriyaḥ — krásy; dhāma-aṅgam — tělesná schránka; acyutam — ten, kerý nepoklesne.

Překlad

Obyvatelé Dvāraky vídali pravidelně Pána, který nepoklesá a je zdrojem veškeré krásy, ale přesto nebyli nikdy nasyceni.

Význam

Když ženy ve Dvārace vyšly na střechy svých paláců, ani jednou nepomyslely na to, že už nádherné tělo neomylného Pána viděly mnohokrát předtím. To naznačuje, že jejich touhu vidět Pána nebylo možné nasytit. Podle zákona o nasycení ztrácí každá hmotná věc po několikerém shlédnutí svoji přitažlivost. Tento zákon má hmotnou platnost, ale v duchovní oblasti přestává existovat. Slovo acyutam je zde významné, neboť přestože Pán milostivě sestoupil na Zemi, nemůže za žádných okolností poklesnout. Živé bytosti poklesnou, neboť jakmile přijdou do styku s hmotným světem, ztrácejí svoji duchovní totožnost, a podle zákonů hmotné přírody jejich hmotné tělo podléhá rození, růstu, přeměně, ustálení, chřadnutí a zničení. Tělo Pána je však jiné. Sestupuje takový, jaký je, a nikdy nepodléhá zákonům přírodních kvalit. Jeho tělo je zdrojem všeho co existuje, a rezervoárem veškeré krásy, přesahující všechny naše zkušenosti. Nikdo se proto pohledu na transcendentální tělo Pána nenasytí, protože vždy uvidí projevy nové a nové krásy. Transcendentální jméno, podoba, vlastnosti, doprovod atd. — to vše jsou duchovní projevy a není možné se nasytit zpíváním svatého jména Pána, není možné se nasytit rozmlouváním o vlastnostech Pána a doprovod Pána je zcela bez hranic. Pán je zdrojem všeho a je neomezený.

1.11.26

Verš

śriyo nivāso yasyoraḥ
pāna-pātraṁ mukhaṁ dṛśām
bāhavo loka-pālānāṁ
sāraṅgāṇāṁ padāmbujam

Synonyma

śriyaḥ — bohyně štěstí; nivāsaḥ — sídlo; yasya — Jehož; uraḥ — hruď; pāna-pātram — nádoba na pití; mukham — tvář; dṛśām — očí; bāhavaḥ — paže; loka-pālānām — vládnoucích polobohů; sāraṅgāṇām — oddaných, kteří mluví a zpívají o esenci neboli podstatě; pada-ambujam — lotosové nohy.

Překlad

Pánova hruď je sídlem bohyně štěstí. Jeho měsíci podobná tvář je číší pro oči těch, kteří dychtí po všem krásném. Jeho paže jsou místem spočinutí vládnoucích polobohů. A Jeho lotosové nohy jsou útočištěm čistých oddaných, kteří nikdy nehovoří a nezpívají o ničem jiném, než o Něm.

Význam

Existují různé třídy lidských bytostí a všechny vyhledávají různé druhy požitku v různých oblastech. Někteří lidé usilují o přízeň bohyně štěstí — jim védská literatura oznamuje, že tisíce bohyní štěstí vždy slouží Pánu se vší úctou v zemi cintāmaṇi-dhāmu*, v transcendentálním sídle Pána, kde všechny stromy jsou stromy přání a obydlí jsou postavená ze zázračného kamene. Pán Govinda tam pase stáda krav surabhi a to je Jeho přirozeným zaměstnáním. Jakmile nás začnou přitahovat tělesné rysy Pána, tyto bohyně štěstí uvidíme automaticky. Impersonalisté bohyně štěstí vidět nemohou, protože si navykli jen suché spekulaci. A umělci, které okouzluje krása stvoření, budou plně uspokojeni, když spatří nádhernou tvář Pána. Pánova tvář je ztělesněním krásy. To, čemu se říká krásná příroda, není nic než Jeho úsměv a to, čemu se říká krásný zpěv ptáků, je jen ukázkou šepotu Pána. O různá odvětví vesmírné správy se starají vládnoucí polobozi, stejně jako malí vládnoucí bozi slouží státu. Vždy se obávají svých soupeřů, ale jakmile najdou útočiště u Pánových paží, Pán je vždy ochrání před útoky nepřátel. Věrný služebník Pána, jehož službou je vládnout, je ideálním představitelem výkonné moci a umí dobře chránit zájmy všech lidí. Jiní takzvaní vládci jsou symbolem anachronismu, který lidi pod jejich vládou přivádí do neštěstí. Pod ochranou Pánových paží jsou vládci v bezpečí. Nejvyšší Pán je podstatou všeho; nazývá se proto sāram. A ti, kteří o Něm mluví a opěvují Ho, se nazývají sāraṅgové neboli čistí oddaní. Čistí oddaní vždy touží po lotosových nohách Pána. Lotos je zdrojem zvláštního medu, který oddaní transcendentálně vychutnávají. Jsou jako včely, které vždy hledají med. Śrīla Rūpa Gosvāmī, velký oddaný-ācārya Gauḍīya-vaiṣṇava-sampradāyi, zpíval o tomto lotosovém medu píseň, kde sebe přirovnává ke včele: “Ó můj Pane Kṛṣṇo, dovol, abych Ti složil své modlitby. Má mysl je jako včela, která touží po medu. Poskytni prosím mé včelí mysli místo u Svých lotosových nohou, které jsou zdrojem všeho medu. Vím, že ani velcí polobozi jako Brahmā nevidí paprsky, vycházející z nehtů Tvých lotosových nohou, přestože se mnoho dlouhých let věnují hluboké meditaci. Ó neomylný, přesto toužím jen po tom, neboť jsi velice milostivý ke Svým odevzdaným oddaným. Ó Mādhavo, vím také, že postrádám ryzí oddanost službě Tvým lotosovým nohám, ale jelikož jsi nepředstavitelně mocný, můžeš učinit nemožné. Tvé lotosové nohy se vysmívají nektaru z nebeského království, a proto mě velice přitahují. Ó nejvyšší věčný, prosím, dovol, aby se má mysl upoutala na Tvé lotosové nohy, abych mohl věčně vychutnávat Tvoji transcendentální službu.” Oddaní jsou spokojení, když mohou zůstat u lotosových nohou Pána, a nesnaží se shlédnout Jeho překrásnou tvář a neusilují o ochranu Jeho silných paží. Jsou přirozeně pokorní, a Pán je takovým pokorným oddaným vždy nakloněn.

* cintāmaṇi-prakara-sadmasu kalpa-vṛkṣa-
lakṣāvṛteṣu surabhīr abhipālayantam
lakṣmī-sahasra-śata-sambhrama-sevyamānaṁ
govindam ādi-puruṣaṁ tam ahaṁ bhajāmi (Bs. 5.29)

1.11.27

Verš

sitātapatra-vyajanair upaskṛtaḥ
prasūna-varṣair abhivarṣitaḥ pathi
piśaṅga-vāsā vana-mālayā babhau
ghano yathārkoḍupa-cāpa-vaidyutaiḥ

Synonyma

sita-ātapatra — bílý slunečník; vyajanaiḥ — s cāmarou; upaskṛtaḥ — obsluhovaný; prasūna — květiny; varṣaiḥ — ve sprškách; abhivarṣitaḥ — tak pokrytý; pathi — na cestě; piśaṅga-vāsāḥ — žlutými oděvy; vana-mālayā — květinovými girlandami; babhau — tak se stalo; ghanaḥ — mrak; yathā — jako kdyby; arka — slunce; uḍupa — měsíc; cāpa — duha; vaidyutaiḥ — bleskem.

Překlad

Když Pán procházel po veřejných cestách Dvāraky, hlavu Mu chránil bílý slunečník. Vějíře z bílých per se pohybovaly do polokruhů a na cestu padaly spršky květin. Jeho žluté šaty a girlandy z květů vytvářely dojem, jako kdyby temný mrak obklopovalo zároveň slunce, měsíc, blesk a duha.

Význam

Slunce, měsíc, duha a blesk se nikdy neobjeví na nebi zároveň. Když svítí slunce, svit měsíce je zanedbatelný, a když se v mracích objeví duha, tak se neblýská. Barva Pánova těla je jako nový monzunový mrak. Pán je zde přirovnaný k mraku. Bílý slunečník nad Jeho hlavou je přirovnaný ke slunci. Pohyb vějíře z jačího ohonu je přirovnaný k měsíci. Spršky květin jsou přirovnané ke hvězdám. Jeho žluté šaty jsou přirovnané k duze. Všechny tyto úkazy na nebeské klenbě, které se nikdy nevyskytují společně, nelze žádným způsobem srovnat tak, aby navzájem ladily. Takové sladění je možné jedině tehdy, když pomyslíme na nepředstavitelnou moc Pána. Pán je všemocný a v Jeho přítomnosti se může všechno nemožné stát možným působením Jeho nepředstavitelné energie. Obraz vzniklý tím, jak Pán procházel ulicemi Dvāraky, byl ale tak nádherný, že ho nelze přirovnat k ničemu jinému, než k popisu přírodních úkazů.

1.11.28

Verš

praviṣṭas tu gṛhaṁ pitroḥ
pariṣvaktaḥ sva-mātṛbhiḥ
vavande śirasā sapta
devakī-pramukhā mudā

Synonyma

praviṣṭaḥ — když vstoupil; tu — však; gṛham — domy; pitroḥ — otce; pariṣvaktaḥ — obejmutý; sva-mātṛbhiḥ — Svými matkami; vavande — poklonil se; śirasā — Jeho hlava; sapta — sedm; devakī — Devakī; pramukhā — v čele s; mudā — ochotně.

Překlad

Když vstoupil do domu Svého otce, přítomné matky Ho objaly a Pán se dotkl hlavou jejich nohou. V čele matek byla Devakī (Jeho skutečná matka).

Význam

Ukazuje se, že otec Pána Kṛṣṇy Vasudeva zřejmě vlastnil samostatné paláce, ve kterých žil se svými osmnácti manželkami, z nichž jednou byla Śrīmatī Devakī neboli skutečná matka Pána Kṛṣṇy. Ovšem všechny matky, byť nevlastní, cítily k Pánovi stejnou lásku, což potvrdí následující śloka. Pán Kṛṣṇa také nerozlišoval mezi Svojí skutečnou matkou a nevlastními a poklonil se stejně všem přítomným Vasudevovým manželkám. Podle písem existuje sedm matek: (1) skutečná matka, (2) žena duchovního mistra, (3) žena brāhmaṇy, (4) žena krále, (5) kráva, (6) chůva a (7) Země. To vše jsou matky. Śāstry také udávají, že nevlastní matka, která je manželkou otce, je stejně dobrá jako skutečná matka, neboť otec je jedním z duchovních učitelů. Pán Kṛṣṇa, Pán vesmíru, se chová jako ideální syn, aby ostatní naučil, jak se chovat k nevlastním matkám.

1.11.29

Verš

tāḥ putram aṅkam āropya
sneha-snuta-payodharāḥ
harṣa-vihvalitātmānaḥ
siṣicur netrajair jalaiḥ

Synonyma

tāḥ — ty všechny; putram — syn; aṅkam — klín; āropya — posadily na; sneha-snuta — zvlhly citem; payodharāḥ — ňadra plná; harṣa — potěšení; vihvalita-ātmānaḥ — zaplaveny; siṣicuḥ — vlhko; netrajaiḥ — z očí; jalaiḥ — voda.

Překlad

Když matky svého syna objaly, posadily si Ho na klín a z čisté lásky jim z ňader začalo vytékat mléko. Byly zaplaveny štěstím a skrápěly Pána slzami ze svých očí.

Význam

Když byl Pán Kṛṣṇa ve Vṛndāvanu, dokonce i krávy byly mokré z lásky k Němu a mléko začínalo proudit z bradavek vlastně všem milujícím bytostem, což potom říci o Jeho nevlastních matkách, které byly stejně dobré jako Jeho vlastní matka.

1.11.30

Verš

athāviśat sva-bhavanaṁ
sarva-kāmam anuttamam
prāsādā yatra patnīnāṁ
sahasrāṇi ca ṣoḍaśa

Synonyma

atha — poté; aviśat — vstoupil; sva-bhavanam — vlastní paláce; sarva — všechny; kāmam — touhy; anuttamam — dokonalé do nejvyšší míry; prāsādāḥ — paláce; yatra — kde; patnīnām — manželek v počtu; sahasrāṇi — tisíců; ca — a více; ṣoḍaśa — šestnáct.

Překlad

Poté Pán vstoupil do Svých paláců, které byly dokonalé do nejvyšší míry. Žily v nich Jeho manželky, kterých bylo více než šestnáct tisíc.

Význam

Pán Kṛṣṇa měl 16 108 manželek a každá z nich dostala vlastní palác s dokonalým vybavením, včetně dvorů a zahrad. Tyto paláce podrobně popisuje desátý zpěv. Všechny byly postavené z toho nejlepšího mramoru, osvětlovaly je drahokamy a zdobily je sametové a hedvábné závěsy a koberce, které byly pokryté pestrými vzory a obšité zlatou krajkou. Nejvyšší Pán je ten, který vlastní v plné míře všechnu moc, energii, bohatství, krásu, poznání a odříkání. V Pánových palácích proto bylo vše potřebné k vyplnění Jeho tužeb. Jelikož Pán je neomezený, neomezené jsou i Jeho touhy a prostředky jejich uspokojení. Vše je neomezené, a to zde výstižně označuje slovo sarva-kāmam neboli “plně vybavené k uspokojení všech tužeb”.

1.11.31

Verš

patnyaḥ patiṁ proṣya gṛhānupāgataṁ
vilokya sañjāta-mano-mahotsavāḥ
uttasthur ārāt sahasāsanāśayāt
sākaṁ vratair vrīḍita-locanānanāḥ

Synonyma

patnyaḥ — ženy (manželky Pána Śrī Kṛṣṇy); patim — manžel; proṣya — který byl pryč z domu; gṛha-anupāgatam — nyní se vrátil domů; vilokya — když viděly; sañjāta — vyvinuly; manaḥ-mahā-utsavāḥ — slavnostní a radostné rozpoložení mysli; uttasthuḥ — vstaly; ārāt — z dálky; sahasā — náhle; āsanā — ze svých míst; āśayāt — z meditace; sākam — spolu s; vrataiḥ — slib; vrīḍita — ostýchavě hleděly; locana — oči; ānanāḥ — s takovými tvářemi.

Překlad

Královny Pána Śrī Kṛṣṇy se v mysli zaradovaly, když po Jeho dlouhém pobytu v cizině viděly svého manžela doma. Ihned vstaly ze svých míst a od svých meditací. Jak bylo ve společnosti zvykem, cudně si zakryly tváře a jejich pohledy byly ostýchavé.

Význam

Již výše je uvedeno, jak Pán vstoupil do Svých paláců, které obývalo 16 108 královen. To znamená, že se najednou expandoval do tolika úplných expanzí, kolik bylo královen a paláců, a do každého z nich vstoupil současně a nezávisle. To je dalším projevem Jeho vnitřní síly. Přestože je jeden jediný, může se expandovat do tolika podob s vlastní duchovní totožností, do kolika si přeje. Śruti-mantra potvrzuje, že Absolutní je jen jeden, ale kdykoliv si to přeje, může se stát mnoha. Tyto mnohé expanze Nejvyššího Pána se projevují jako úplné a oddělené části. Oddělené části představují Jeho energii a úplné části představují Jeho Osobnost. Pán, Osobnost Božství, se tedy rozdělil do 16 108 úplných expanzí a současně vešel do paláce každé královny. To se nazývá vaibhava neboli transcendentální síla Pána, a protože tak Pán může učinit, nazývá se Yogeśvara. Obyčejný yogī neboli živá bytost s mystickými schopnostmi umí projevit nanejvýš deset expanzí svého těla, ale Pán to může činit v tisících nebo v nekonečném počtu podle Svého přání. Nevěřící jsou ohromeni, když se dozvědí, že Pán Kṛṣṇa se oženil s více než 16 100 královnami, neboť považují Pána Kṛṣṇu za jednoho z nich a hodnotí Jeho sílu podle svých omezených schopností. Měli bychom tedy vědět, že Pán se nikdy nenalézá na úrovni živých bytostí, které jsou pouze expanzemi Jeho okrajové síly, a nikdy bychom si neměli myslet, že majitel síly a síla samotná si jsou rovni, přestože mezi silou a jejím majitelem je velice malý rozdíl v kvalitě. Královny byly také expanzemi Jeho vnitřní síly, a tak si majitel sil se Svými silami věčně opětuje vzájemné transcendentální potěšení, a tomu se říká zábavy Pána. Nemělo by nás proto udivit, že se Pán oženil s tolika manželkami. Naopak, měli bychom s jistotou vědět, že i kdyby se Pán oženil s 16 100 milióny manželek, ani tak by neprojevoval plně Svoji neomezenou a nevyčerpatelnou sílu. Přijal pouze 16 100 manželek a vešel do každého z různých paláců jen proto, aby v dějinách lidských bytostí na povrchu Země potvrdil, že Pánu se nikdy nevyrovná žádná lidská bytost, jakkoliv mocná může být. Nikdo se nevyrovná Pánu a nikdo není větší než On. Pán je velký vždy a ve všem. “Bůh je velký” je věčná pravda.

Jakmile tedy královny zdálky spatřily svého manžela, který byl kvůli bitvě na Kurukṣetře na dlouhou dobu pryč, všechny procitly z hluboké meditace a přichystaly se svého nejmilejšího přivítat. Podle náboženských pokynů Yājñavalkyi se žena, jejíž manžel je pryč z domu, nemá zúčastňovat žádných společenských událostí, nemá si zdobit tělo, nemá se smát a nemá za žádných okolností chodit k příbuzným. Takový je slib žen, jejichž manžel se vzdálil z domova. Dále je nařízeno, že manželka nemá nikdy ke svému muži přicházet nečistá. Musí se zdobit šperky a hezkými šaty, a vždy má být před svým manželem šťastná a veselá. Všechny královny Pána Kṛṣṇy byly pohroužené v myšlenkách na Pánovu nepřítomnost a stále o Něm meditovaly. Oddaní Pána nemohou žít ani na okamžik bez meditace o Pánu; co teprve královny, které byly všechny bohyněmi štěstí v inkarnacích královen při Pánových zábavách ve Dvārace. Nikdy nemohou být odloučeny od Pána — jsou buď v Jeho osobní přítomnosti nebo jsou s Ním spojeny tranzem. Gopī ve Vṛndāvanu nemohly na Pána zapomenout, když odešel do lesa pást krávy. Když se Pán Kṛṣṇa jako chlapec vzdálil z vesnice, gopī, které zůstaly doma, se o Něho bály, že musel chodit po hrubé zemi Svýma jemnýma lotosovýma nohama. Tyto myšlenky je někdy přiváděly do tranzu a svíraly jim srdce. V takovém stavu jsou čistí společníci Pána. Jsou vždy v tranzu, a také královny tedy byly v tranzu během Pánovy nepřítomnosti. Nyní, když Pána zdálky uviděly, okamžitě všeho zanechaly, včetně ženských slibů, které jsme popsali výše. Podle Śrī Viśvanātha Cakravartīho Ṭhākura došlo při té příležitosti k obvyklé psychologické reakci. Královny nejprve vstaly ze svých míst, a třebaže chtěly spatřit svého manžela, pozastavil je přirozený ženský stud. Pak ale díky silné extázi tuto svoji slabost překonaly a zmocnila se jich myšlenka, že Pána obejmou, a ta jim dala zapomenout na všechno kolem. Jejich prvotní extáze přemohla všechny formality a společenské konvence a všechny zábrany při setkání s Pánem se tak ztratily. To je dokonalý způsob setkání s Pánem duše, Śrī Kṛṣṇou.

1.11.32

Verš

tam ātmajair dṛṣṭibhir antarātmanā
duranta-bhāvāḥ parirebhire patim
niruddham apy āsravad ambu netrayor
vilajjatīnāṁ bhṛgu-varya vaiklavāt

Synonyma

tam — Jeho (Pána); ātma-jaiḥ — syny; dṛṣṭibhiḥ — pohledem; antara-ātmanā — nejniternější částí srdce; duranta-bhāvāḥ — nepřemožitelná extáze; parirebhire — objaly; patim — manžela; niruddham — zajíkly se; api — přestože; āsravat — slzy; ambu — jako kapky vody; netrayoḥ — z očí; vilajjatīnām — těch, kterým je vlastní stud; bhṛgu-varya — ó nejlepší z Bhṛguů; vaiklavāt — nechtěně.

Překlad

Nepřemožitelná extáze byla tak silná, že stydlivé královny nejprve objaly Pána v nejniternější hloubi svých srdcí, pak Ho objaly pohledem, a pak poslaly své syny, aby Ho objali (což se vyrovná osobnímu objetí). Ó nejlepší z Bhṛguů, přestože chtěly zadržet své pocity, nechtěně spustily pláč.

Význam

I když jim ženská stydlivost z mnoha důvodů bránila v tom, aby drahého manžela, Pána Śrī Kṛṣṇu, objaly, královny to přesto učinily tím, že na Něho pohlédly, vložily si Ho do hloubi svých srdcí a poslaly své syny, aby Ho objali. Ani tak to ovšem nebylo úplné, a přes všechnu snahu zadržet pláč jim po tvářích začaly stékat slzy. Žena nepřímo objímá manžela tím, že pošle svého syna aby ho objal, jelikož syn se vyvinul jako část matčina těla. Synovo objetí se nerovná přímo objetí manželů jakožto muže a ženy ze sexuálního hlediska, ale skýtá uspokojení z hlediska citu. Objetí očima je účinnější v milostném vztahu, a proto podle Śrīly Jīvy Gosvāmīho není na takové výměně citů mezi manželi nic špatného.

1.11.33

Verš

yadyapy asau pārśva-gato raho-gatas
tathāpi tasyāṅghri-yugaṁ navaṁ navam
pade pade kā virameta tat-padāc
calāpi yac chrīr na jahāti karhicit

Synonyma

yadi — přestože; api — jistě; asau — On (Pán Śrī Kṛṣṇa); pārśva-gataḥ — nablízku; rahaḥ-gataḥ — výlučně sám; tathāpi — přesto; tasya — Jeho; aṅghri-yugam — nohy Pána; navam navam — stále novější a novější; pade — krok; pade — na každém kroku; kā — kdo; virameta — může se odpoutat; tat-padāt — od Jeho nohou; calāpi — stěhující se; yat — koho; śrīḥ — bohyně štěstí; na — nikdy; jahāti — opouští; karhicit — v kterémkoliv čase.

Překlad

Přestože Pán Śrī Kṛṣṇa byl stále s nimi a výlučně sám, Jeho nohy se jim zdály být čím dál tím novější. Bohyně štěstí, i když od přírody neklidná a nestálá, nemohla od Pánových nohou odejít. Jaká žena by se tedy mohla od těchto nohou odpoutat, jestliže se k nim jednou uchýlí?

Význam

Podmíněné živé bytosti se vždy ucházejí o přízeň bohyně štěstí, přestože její přirozeností je stěhovat se z místa na místo. Nikdo nemůže mít v hmotném světě štěstí nastálo — ani ten, kdo je nejvychytralejší. Na světě bylo tolik velkých říší, tolik mocných králů v různých zemích a tolik šťastlivců, ale všichni byli nakonec poraženi. To je zákon hmotné přírody. Duchovně to ovšem neplatí. Podle Brahma-saṁhity slouží Pánu s velkou úctou stovky a tisíce bohyní štěstí a jsou také s Pánem vždy o samotě. Společnost Pána je ale tak povzbudivě svěží, že Ho nemohou opustit ani na okamžik, přestože jejich přirozeností je být neklidné a pohybovat se z místa na místo. Duchovní vztah s Pánem je tak oživující a podnětný, že nikdo nemůže opustit Pánovu společnost, jakmile jednou přijal Jeho ochranu.

Živé bytosti jsou ve své přirozenosti ženského rodu. Mužem neboli uživatelem je Pán a všechny projevy Jeho různých sil mají ženskou povahu. V Bhagavad-gītě jsou živé bytosti označeny jako parā prakṛti neboli vyšší energie. Hmotné prvky jsou aparā prakṛti neboli nižší energie. Tyto energie vždy slouží k uspokojení jejich uživatele. Nejvyšším uživatelem je Pán Samotný, jak uvádí Bhagavad-gītā (5.29). Jsou-li tedy energie zaměstnány v přímé službě Pánu, obnovují svoji přirozenou náladu a tím pádem nedochází k rozkolu mezi silami a jejich majitelem.

Lidé, kteří slouží, se obvykle ucházejí o nějaké místo ve vládě, která je nejvyšším uživatelem ve státě. Jelikož Pán je nejvyšším uživatelem všeho uvnitř i vně vesmíru, je štěstím být zaměstnán u Něho. Žádná živá bytost, která se jednou zaměstná ve svrchované vládní službě Pánu, si nepřeje být z této služby propuštěna. Ucházet se o nějaké zaměstnání pod svrchovanou službou Pánu je nejvyšší dokonalostí lidského života. To živé bytosti přinese svrchované štěstí. Není třeba hledat nestálou bohyni štěstí beze vztahu s Pánem.

1.11.34

Verš

evaṁ nṛpāṇāṁ kṣiti-bhāra-janmanām
akṣauhiṇībhiḥ parivṛtta-tejasām
vidhāya vairaṁ śvasano yathānalaṁ
mitho vadhenoparato nirāyudhaḥ

Synonyma

evam — takto; nṛpāṇām — králů a vládců; kṣiti-bhāra — přítěž pro Zemi; janmanām — tak zrozený; akṣauhiṇībhiḥ — posíleni vojenskými jednotkami z koní, slonů, vozů a pěšáků; parivṛtta — pyšní na své okolí; tejasām — udatnost; vidhāya — vytvořil; vairam — nepřátelství; śvasanaḥ — působení větru na rostliny s dutými stonky; yathā — jako; analam — oheň; mithaḥ — vzájemně; vadhena — tím, že je zabil; uparataḥ — ulevil; nirāyudhaḥ — aniž by se Sám toho boje zúčastnil.

Překlad

Pán byl spokojen, neboť zabil krále, kteří byli přítěží pro Zemi. Byli pyšní na svou vojenskou sílu — koně, slony, vozy, pěšáky atd. Sám se boje nezúčastnil, pouze vytvořil nepřátelství mezi mocnými vládci a oni už spolu bojovali sami. Pán byl jako vítr, který způsobuje tření mezi bambusy a tím založí požár.

Význam

Jak jsme uvedli výše, živé bytosti nejsou skutečnými uživateli věcí, které jsou projevené jako Boží stvoření. Pán je skutečným majitelem a uživatelem všeho ve Svém stvoření. Pod vlivem iluzorní energie se živá bytost bohužel stává nepravým uživatelem podle diktátu kvalit přírody. Oklamaná živá bytost, která si pyšně myslí, že se stala Bohem, pak mnoha způsoby zvyšuje svoji hmotnou sílu a stává se přítěží pro Zemi; do té míry, že pro duševně zdravého člověka přestává být možné na Zemi žít. Tato situace se nazývá dharmasya glāniḥ neboli stav, kdy lidská bytost zneužívá své energie. Když toto zneužívání lidské energie začne převládat, rozumnější živé bytosti začnou být znepokojené nesnesitelnou situací vytvořenou zkaženými vládci, kteří jsou pro Zemi pouze přítěží. Tehdy se Pán zjevuje Svojí vnitřní silou, aby zachránil rozumnější část lidstva a aby snížil zátěž, kterou pozemští vládci v různých částech světa vytvářejí. On Sám se k žádnému z nechtěných vládců nepřiklání, ale Svojí skrytou silou mezi nimi vytvoří nepřátelství, stejně jako vítr založí lesní požár tím, že způsobuje tření bambusů. Lesní požár vzniká silou větru automaticky a podobně nepřátelství mezi různými skupinami politiků vzniká neviditelným řízením Pána. Nechtění vládci, pyšní na svoji falešnou moc a vojenskou sílu, pak mezi sebou začínají válčit z ideologických důvodů, a tím se sami o veškerou moc připraví. Ve světových dějinách je zřetelně vidět tato vůle Pána, a bude to pokračovat do té doby, dokud se živé bytosti nepřipoutají ke službě Pánu. Tuto skutečnost názorně popisuje Bhagavad-gītā (7.14). Říká se tam: “Iluzorní energie je Má síla, a proto závislé živé bytosti nemohou překonat moc hmotných kvalit. Avšak ti, kteří se odevzdají Mně (Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇovi), mohou nesmírný oceán hmotné energie snadno překročit.” Znamená to, že nikdo nemůže přinést světu mír a blahobyt plodonosnými činnostmi či spekulativní filozofií a ideologií. Jediný možný způsob je odevzdat se Nejvyššímu Pánu a tak se osvobodit od iluze způsobené klamnou energií.

Lidé zaměstnaní destruktivní prací nejsou bohužel schopni odevzdat se Osobnosti Božství. Všichni to jsou prvotřídní hlupáci, patří k těm nejnižším lidským životním druhům a postrádají veškeré poznání, i když navenek vypadají akademicky vzdělaní. Všichni mají démonské smýšlení a při každé příležitosti se chtějí stavět svrchované moci Pána. Hrubí materialisté, kteří stále vzývají hmotnou moc a sílu, jsou nepochybně prvotřídní hlupáci, jelikož nevědí nic o životní energii. Nemají informace o vyšší duchovní vědě, a proto jsou pohrouženi do hmotné vědy, která končí zároveň s hmotným tělem. Jsou to nejnižší z lidských bytostí, protože lidský život je obzvlášť určený k obnovení ztraceného vztahu s Pánem, a oni tuto příležitost promarňují hmotnými činnostmi. Postrádají poznání, neboť ani zdlouhavými spekulacemi nedosáhnou poznání Osobnosti Božství, Pána, který je summum bonum všeho. A všichni to jsou lidé démonského smýšlení, za což ponesou důsledky, jak můžeme vidět na příkladech materialistických hrdinů, jako byli Rāvaṇa, Hiraṇyakaśipu, Kaṁsa a další.

1.11.35

Verš

sa eṣa nara-loke ’sminn
avatīrṇaḥ sva-māyayā
reme strī-ratna-kūṭastho
bhagavān prākṛto yathā

Synonyma

saḥ — On (Nejvyšší Osobnost Božství); eṣaḥ — ty všechny; nara-loke — na této planetě lidských bytostí; asmin — na této; avatīrṇaḥ — zjevil se; sva — osobní, vnitřní; māyayā — bezpříčinná milost; reme — užíval; strī-ratna — žena, která si zaslouží stát se manželkou Pána; kūṭasthaḥ — mezi; bhagavān — Osobnost Božství; prākṛtaḥ — světské; yathā — jako kdyby to bylo.

Překlad

Śrī Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství, se ze Své bezpříčinné milosti zjevil na této planetě Svojí vnitřní silou a užíval si se ženami, které toho byly hodné, jako kdyby Ho lákaly světské vztahy.

Význam

Pán se oženil a žil životem hospodáře. To vypadá jistě světsky, ale když uvážíme, že se oženil s 16 108 manželkami a žil s každou z nich zvlášť v 16 108 palácích, pak to jistě není světské. Pán, který žil jako hospodář se Svými vybranými manželkami, tedy není v žádném případě hmotný a Jeho jednání s nimi nelze nikdy chápat jako pozemský pohlavní vztah. Ženy, které se staly manželkami Pána, nejsou jistě žádné obyčejné ženy, jelikož získat Pána za manžela vyžaduje mnoho miliónů životů odříkání neboli tapasyi. Když se Pán zjevuje na různých planetách (lokách) nebo na této planetě lidských bytostí, předvádí Své transcendentální zábavy, aby přitáhl pozornost podmíněných duší a vzbudil v nich touhu stát se Jeho věčnými služebníky, přáteli, rodiči nebo milenkami v transcendentálním světě, kde Pán takové služby věčně opětuje. V hmotném světě je služba zastoupená v převrácené podobě a obyčejně končí předčasně a ponechává trpkou zkušenost. Oklamané živé bytosti, podmíněné hmotnou přírodou, kvůli své nevědomosti nechápou, že všechny naše vztahy v tomto hmotném světě jsou dočasné a plné nedokonalostí. Takové vztahy nám nepomohou k trvalému štěstí, ale vyvineme-li tentýž vztah s Pánem, pak po opuštění tohoto hmotného těla jsme přemístěni do transcendentálního světa a tam nás s Pánem věčně spojuje vztah, který jsme si přáli. Ženy, se kterými Pán žil jako jejich manžel, tedy nejsou ženami tohoto pozemského světa. Jsou s Ním věčně spojeny jako Jeho transcendentální manželky, což je postavení, jakého dosáhly dokonalou oddanou službou. Jsou k tomu tedy způsobilé. Pán je paraṁ brahma neboli Nejvyšší Osobnost Božství. Podmíněné duše hledají trvalé štěstí všude — nejen na této Zemi, ale i na jiných planetách po celém vesmíru — jelikož původní přirozeností duchovní jiskry je, že může cestovat do kterékoliv části Božího stvoření. V důsledku své podmíněnosti hmotnými kvalitami se však duše pokouší cestovat prostorem za pomoci vesmírných lodí, a tak nedokáže dosáhnout svých cílů. Zákon gravitace ji spoutává jako vězeňské okovy. Může se dostat kamkoliv za pomoci jiných metod, ale ani když dosáhne nejvyšší planety, nepřinese jí to trvalé štěstí, po kterém prahne život za životem. Přijde-li však k rozumu, pak se začíná ucházet o štěstí na úrovni Brahmanu, jelikož s jistotou ví, že neomezeného štěstí, které hledá, nelze nikdy dosáhnout v hmotném světě. Proto Svrchovaná Bytost, Parabrahman, jistě nehledá Své štěstí ve hmotném světě a ani Jeho příslušenství, které Mu přináší štěstí, se nenachází v hmotném světě. Pán není neosobní. Jako vůdčí a Svrchovaná Bytost z nespočetného množství živých bytostí nemůže být neosobní. Je stejný jako my a v plné míře vlastní všechny sklony individuální živé bytosti. Žení se stejně jako my, ale Jeho manželství není světské ani omezené naší zkušeností z podmíněného stavu. Jeho manželky tedy vypadají jako světské ženy, ale ve skutečnosti to jsou všechny transcendentální osvobozené duše, dokonalé projevy Jeho vnitřní energie.

1.11.36

Verš

uddāma-bhāva-piśunāmala-valgu-hāsa-
vrīḍāvaloka-nihato madano ’pi yāsām
sammuhya cāpam ajahāt pramadottamās tā
yasyendriyaṁ vimathituṁ kuhakair na śekuḥ

Synonyma

uddāma — velice vážný; bhāva — výraz; piśuna — vzrušující; amala — neposkvrněný; valgu-hāsa — nádherně se usmívající; vrīḍa — koutkem oka; avaloka — pohlížející; nihataḥ — přemohly; madanaḥ — Amor (nebo amadana–velice snášenlivý Śiva); api — rovněž; yāsām — jejichž; sammuhya — přemožený; cāpam — luky; ajahāt — odložil; pramada — žena, která může pobláznit; uttamāḥ — vysokého stupně; tā — všechny; yasya — jehož; indriyam — smysly; vimathitum — znepokojit; kuhakaiḥ — magickými kouzly; na — nikdy; śekuḥ — byla schopná.

Překlad

Přestože všechny nádherné úsměvy královen a jejich kradmé pohledy byly neposkvrněné a vzrušující a přestože samotného Amora mohly donutit, aby přemožen odložil luk, a i snášenlivý Śiva jim mohl padnout za oběť, přesto žádná jejich magická kouzla a žádné půvaby nemohly vzrušit smysly Pána.

Význam

Cesta spasení, cesta zpátky k Bohu, nikdy nepřipouští společnost žen a celý systém sanātana-dharma nebo varṇāśrama-dharma spolčování se ženami zakazuje či alespoň omezuje. Jak lze potom přijmout za Nejvyšší Osobnost Božství někoho, kdo se oddává více než šestnácti tisícům manželek? Takovou otázku může někdy položit zvídavý člověk, který chce skutečně poznat transcendentální povahu Nejvyššího Pána. Jako odpověď na takové otázky mudrci v Naimiṣāraṇyi probrali transcendentální charakter Pána v tomto a dalších verších. Jasně se zde říká, že přitažlivé ženské rysy, které mohou přemoci Amora nebo i nanejvýš snášenlivého Pána Śivu, nemohly přemoci smysly Pána. Zaměstnáním Amora je podněcovat světský chtíč. Celý vesmír se pohybuje na popud Amorových šípů. Všechny činnosti na světě se točí kolem přitažlivosti mezi mužem a ženou. Muž hledá partnerku podle svého vkusu a žena hledá vhodného partnera; to jsou hmotné pohnutky. Jakmile se muž se ženou spojí, hmotné otroctví živé bytosti je ihned pevně uzamčené pohlavním vztahem, a v důsledku toho se jejich sladký domov, rodná zem, tělesní potomci, společnost, přátelství a hromadění majetku stává iluzorním polem jejich činností a takto se projevuje nezdolná připoutanost k dočasné hmotné existenci, která je plná strádání. Těm, kteří jsou na cestě spasení a kteří chtějí zpátky domů, zpátky k Bohu, tedy všechny pokyny písem obzvláště doporučují osvobodit se od všech těchto druhů hmotné připoutanosti. A to je možné jedině ve společnosti oddaných Pána, kterým se říká mahātmové. Amor vystřeluje své šípy na živé bytosti, aby začaly šílet po opačném pohlaví, bez ohledu na krásu příslušného protějšku. Amorovo dráždění probíhá i ve zvířecí společnosti, jejíž členové se očím civilizovaných národů jeví jako oškliví. Vliv Amora se tedy uplatňuje i v těch nejošklivějších podobách, o dokonale krásných tvorech ani nemluvě. Pán Śiva, který je uznávaný jako nejtolerantnější, byl také zasažen Amorovým šípem, neboť i on začal šílet po Mohinī, inkarnaci Pána, a sám uznal, že byl poražen. Tento Amor ovšem podlehl vážnému a vzrušujícímu chování bohyní štěstí a s pocitem porážky dobrovolně odložil svůj luk a šíp. Tak krásné a přitažlivé byly královny Pána Kṛṣṇy. Přesto však nemohly vzrušit transcendentální smysly Pána. Je tomu tak proto, že Pán je naprosto dokonalý ātmārāma, neboli soběstačný. Pro Své osobní uspokojení nepotřebuje žádnou vnější pomoc. Královny tedy nemohly uspokojit Pána svojí ženskou přitažlivostí, ale uspokojovaly Ho svojí upřímnou láskou a službou. Čistá transcendentální láskyplná služba byla jediným způsobem, jak mohly Pána uspokojit, a Pán se k nim na oplátku s radostí choval jako ke Svým manželkám. Takto uspokojený jejich čistou službou a ničím jiným jim jejich službu opětoval jako věrný manžel. Neměl jinak žádný důvod přijímat tolik manželek. Je manželem každého, ale k tomu, kdo Ho tak přijímá, se chová příslušným způsobem. Tuto čistou lásku k Pánu nelze nikdy srovnávat se světským chtíčem. Je ryze transcendentální. A důstojné jednání královen, které projevovaly přirozeně ženským způsobem, bylo také transcendentální, neboť své pocity vyjadřovaly v transcendentální extázi. Již v předchozím verši bylo vysvětleno, že Pán sice vypadal jako obyčejný manžel, ale ve skutečnosti byly Jeho vztahy s Jeho manželkami transcendentální, čisté a nepodmíněné kvalitami hmotné přírody.

1.11.37

Verš

tam ayaṁ manyate loko
hy asaṅgam api saṅginam
ātmaupamyena manujaṁ
vyāpṛṇvānaṁ yato ’budhaḥ

Synonyma

tam — Pánu Kṛṣṇovi; ayam — tito všichni (obyčejní lidé); manyate — spekulují ve svých myslích; lokaḥ — podmíněné duše; hi — jistě; asaṅgam — nepřipoutaný; api — přestože; saṅginam — poznamenaný; ātma — vlastní já; aupamyena — srovnáním s vlastním já; manujam — obyčejný člověk; vyāpṛṇvānam — zaměstnaný v; yataḥ — protože; abudhaḥ — pošetilý díky své nevědomosti.

Překlad

Obyčejné materialistické podmíněné duše spekulují o tom, že Pán je jeden z nich. Pro svoji nevědomost si myslí, že Pán je poznamenaný hmotou, přestože je nepřipoutaný.

Význam

Zde je významné slovo abudhaḥ. Pošetilí světští tvrdohlavci pro svoji nevědomost nechápou postavení Nejvyššího Pána, a pomocí propagandy šíří mezi nevinné lidi své bludné představy. Nejvyšší Pán Śrī Kṛṣṇa je původní a první Osobnost Božství, a když byl Osobně přítomný před očima všech, předváděl Svou neomezenou božskou sílu při činnostech všeho druhu. Jak jsme již vysvětlili u prvního verše Śrīmad-Bhāgavatamu, je naprosto nezávislý a může jednat jakkoliv se Mu zlíbí, ale všechny Jeho skutky jsou plné blaženosti, poznání a věčnosti. Jedině pošetilí světští lidé Ho nechápou a nevědí o Jeho věčné podobě plné poznání a blaženosti, kterou potvrzuje Bhagavad-gītā a Upaniṣady. Jeho různé síly působí v dokonalém souladu podle přirozeného plánu, a jelikož jimi zprostředkovává vše, zůstává věčně svrchovaně nezávislý. Když ze Své bezpříčinné milosti k různým živým bytostem sestupuje do hmotného světa, činí tak Svojí vlastní silou. Nepodléhá žádnému podmínění hmotnými kvalitami přírody a sestupuje takový, jaký je. Mentální spekulanti nechápou, že je Nejvyšší Osobou, a považují nevysvětlitelný Brahman, což je Jeho neosobní rys, za vše. Tato představa je také výplodem podmíněného života, neboť tito lidé nejsou schopni přesáhnout své osobní chápání. Každý, kdo si myslí, že Pán je s ním na stejné omezené úrovni, je tedy pouhý obyčejný člověk. Takovému člověku nelze vysvětlit, že Nejvyšší Pán, Osobnost Božství, není nikdy poznamenán kvalitami hmotné přírody. Nechápe, že slunce je vždy nedotčeno nakaženou hmotou. Mentální spekulanti posuzují vše z hlediska svého vlastního experimentálního poznání. Jakmile tedy zjistí, že Pán jednal jako obyčejný muž v manželském svazku, pokládají Ho za jednoho z nich, aniž by brali v úvahu, že Pán se oženil s více než šestnácti tisíci ženami zároveň. Na základě svého chabého poznání přijímají jednu stranu skutečnosti a druhé nevěří. Z toho plyne, že pouze z vlastní nevědomosti uvažují o Pánu Kṛṣṇovi jako o někom, kdo je stejný jako oni sami, a vytvářejí si vlastní závěry, které odporují zdravému rozumu a z pohledu Śrīmad-Bhāgavatamu nejsou hodnověrné.

1.11.38

Verš

etad īśanam īśasya
prakṛti-stho ’pi tad-guṇaiḥ
na yujyate sadātma-sthair
yathā buddhis tad-āśrayā

Synonyma

etat — to; īśanam — božskost; īśasya — Osobnosti Božství; prakṛti-sthaḥ — ve styku s hmotnou přírodou; api — byť; tat-guṇaiḥ — kvalitami; na — nikdy; yujyate — je ovlivněný; sadā ātma-sthaiḥ — těch, kteří se nalézají ve věčnosti; yathā — jako je; buddhiḥ — inteligence; tat — Pán; āśrayā — těch, kteří přijali ochranu.

Překlad

Taková je božskost Pána, Osobnosti Božství: ani když je ve styku s kvalitami hmotné přírody, není jimi ovlivněn. Stejně tak nemají hmotné kvality vliv na oddané, kteří přijali Jeho ochranu.

Význam

Vedy a védská písma (śruti a smṛti) potvrzují, že na Bohu není nic hmotného. Je naprosto transcendentální (nirguṇa)a svrchovaně vědomý. Hari neboli Osobnost Božství je svrchovaně transcendentální osoba a nalézá se mimo dosah působení hmoty. Tyto věci potvrzuje dokonce i Ācārya Śaṅkara. Někdo může namítat, že připouští transcendentálnost Jeho vztahů s bohyněmi štěstí, ale má pochybnosti co se týče Pánova vztahu k yaduovské dynastii, ve které se narodil, či ohledně toho, jak Pán zabíjel nevěřící asury jako byl Jarāsandha a další, kdy byl v přímém styku s kvalitami hmotné přírody. Odpovědí je, že božská povaha Osobnosti Božství není nikdy a za žádných okolností ve styku s kvalitami hmotné přírody. Pán je s těmito kvalitami ve styku tím způsobem, že je absolutním zdrojem všeho, ale zároveň je mimo působení těchto kvalit. Proto je známý jako Yogeśvara, Pán mystických sil neboli všemocný. Vliv hmotných kvalit se netýká ani Jeho učených oddaných. Všech šest velkých Gosvāmīch z Vṛndāvanu pocházelo z velice bohatých aristokratických rodin, ale když začali žít ve Vṛndāvanu jako žebraví mniši, vypadalo to, že žijí jako chudáci. Ve skutečnosti však byli nejbohatšími ze všech, neboť vlastnili nesmírné bohatství duchovních hodnot. Tyto mahā-bhāgavaty neboli prvotřídní oddané, i když se pohybují mezi obyčejnými lidmi, neznečišťuje úcta a pohana, hlad a nasycení či spánek a bdělost, což jsou různé výsledky působení tří kvalit hmotné přírody. Někdy se zaměstnávají i pozemskými věcmi, ale přesto zůstávají nedotčeni. Nikoho, kdo postrádá tuto životní neutrálnost, nemůžeme považovat za člověka nacházejícího se v transcendenci. Bůh a Jeho společníci jsou na stejné transcendentální úrovni a jejich slávu vždy potvrzuje působení yogamāyi, vnitřní síly Pána. Oddaní Pána jsou vždy transcendentální, přestože se někdy chovají pokleslým způsobem. Pán důrazně prohlašuje v Bhagavad-gītě (9.30), že i když vlivem dřívějšího hmotného znečištění čistý oddaný jedná jako pokleslá duše, přesto má být přijat jako plně transcendentální, protože je stoprocentně zaměstnaný v oddané službě Pánu. Pán takového oddaného za jeho službu vždy chrání, a jeho poklesky je třeba pokládat za náhodné a dočasné, neboť během krátké doby zmizí.

1.11.39

Verš

taṁ menire ’balā mūḍhāḥ
straiṇaṁ cānuvrataṁ rahaḥ
apramāṇa-vido bhartur
īśvaraṁ matayo yathā

Synonyma

tam — o Pánu Śrī Kṛṣṇovi; menire — považovaly za samozřejmé; abalāḥ — citlivé; mūḍhāḥ — prosté; straiṇam — ten, komu vládne jeho manželka; ca — také; anuvratam — následovník; rahaḥ — osamocené místo; apramāṇa-vidaḥ — neznající rozsah slávy; bhartuḥ — jejich manžela; īśvaram — nejvyšší vládce; matayaḥ — teze; yathā — tak, jak tomu je.

Překlad

Ty prosté a citlivé ženy si skutečně myslely, že Pán Śrī Kṛṣṇa, jejich milovaný manžel, je následuje a nechá si od nich vládnout. Neznaly rozsah Jeho slávy, stejně jako ateisté o Něm nevědí, že je svrchovaným vládcem.

Význam

Ani transcendentální manželky Pána Śrī Kṛṣṇy neznaly plně Jeho bezmeznou slávu. Tato nevědomost není světská, neboť při výměnách citů mezi Pánem a Jeho věčnými společníky působí Jeho vnitřní síla. Transcendentální vztahy Pán opětuje pěti způsoby — jako vlastník, pán, přítel, syn a milovník — a ve všech těchto zábavách dokonale hraje Svoji roli působením vnitřní síly yogamāyi. S malými pasáčky krav a dokonce i s přáteli jako je Arjuna hraje naprosto přesně roli rovnocenného přítele. Před Yaśodāmātou hraje dokonale roli syna, před dívkami z Vraji hraje přesně roli milence a před královnami z Dvāraky hraje přesně roli manžela. Tito oddaní Pána o Něm nikdy nepřemýšlí jako o Nejvyšším, ale považují Ho za obyčejného přítele, za milovaného syna, který je rodinným mazánkem, nebo za milence či manžela, drahého jejich srdcím. Takový je vztah mezi Pánem a Jeho transcendentálními oddanými, kteří jsou Jeho společníky v duchovním nebi na nesčetných vaikuṇṭhských planetách. Když Pán sestupuje, přichází i s doprovodem, a projeví před našimi zraky úplný obraz transcendentálního světa, kde vládne čistá láska a oddanost a kde není ani stopy po světské touze panovat nad Pánovým stvořením. Všichni tito oddaní Pána jsou osvobozené duše, které dokonale představují okrajovou nebo vnitřní energii při úplné negaci vlivu vnější energie. Manželkám Pána Kṛṣṇy bylo působením vnitřní energie dáno zapomenout na nezměřitelnou slávu Pána, aby nic nenarušovalo jejich vzájemnou výměnu vztahů, a ony považovaly za samozřejmé, že Pán je jejich poslušným manželem a že je bude vždy následovat na osamocená místa. Jinak řečeno, když ani osobní společníci neznají Pána dokonale, co mohou o transcendentální slávě Pána vědět pisatelé tezí a mentální spekulanti? Tito mentální spekulanti sepisují teze o tom, jak se Pán stal příčinou stvoření, složkami stvoření, hmotnou či výkonnou silou stvoření atd., ale to vše je pouze částečné poznání o Pánu. Jsou v podstatě stejně nevědomí jako obyčejní lidé. Pána lze poznat jedině Jeho milostí a nijak jinak. Jelikož jednání Pána s Jeho ženami se však zakládají na čisté transcendentální lásce a oddanosti, všechny Jeho manželky se nacházejí na transcendentální úrovni bez hmotného znečištění.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k jedenácté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, nazvané “Pán Kṛṣṇa přijíždí do Dvāraky”.

KAPITOLA DVANÁCTÁ

Narození krále Parīkṣita

1.12.1

Verš

śaunaka uvāca
aśvatthāmnopasṛṣṭena
brahma-śīrṣṇoru-tejasā
uttarāyā hato garbha
īśenājīvitaḥ punaḥ

Synonyma

śaunakaḥ uvāca — mudrc Śaunaka řekl; aśvatthāmna — Aśvatthāmy (syna Droṇy); upasṛṣṭena — vypuštěním; brahma-śīrṣṇā — nepřemožitelné zbraně, brahmāstry; uru-tejasā — vysokou teplotou; uttarāyāḥ — Uttary (matky Parīkṣita); hataḥ — vypleněné; garbhaḥ — lůno; īśena — Nejvyšším Pánem; ājīvitaḥ — přivedený k životu; punaḥ — opět.

Překlad

Mudrc Śaunaka řekl: Lůno Uttary, matky Mahārāje Parīkṣita, bylo vypleněné působením hrozné a nepřemožitelné brahmāstry, kterou vypustil Aśvatthāmā, ale Mahārāja Parīkṣit byl zachráněn Nejvyšším Pánem.

Význam

Mudrci shromáždění v lese Naimiṣāraṇyi se Sūty Gosvāmīho vyptávali na zrození Mahārāje Parīkṣita, ale v průběhu vyprávění se hovořilo i o jiných věcech: jak syn Droṇy vypustil brahmāstru a jak ho za to Arjuna potrestal, o modlitbách královny Kuntīdevī, o tom, jak Pāṇḍuovci navštívili místo, kde ležel Bhīṣmadeva, jaké byly jeho modlitby a také jak Pán odejel do Dvāraky. Vyprávění pojednávalo o Jeho příjezdu do Dvāraky, o Jeho životě s šestnácti tisíci královnami atd. Mudrci se zcela pohroužili do poslouchání těchto popisů, ale nyní se chtějí vrátit k původnímu námětu. Śaunaka Ṛṣi proto pokládá několik otázek a vrací se k tomu, jak Aśvatthāmā vystřelil zbraň brahmāstru.

1.12.2

Verš

tasya janma mahā-buddheḥ
karmāṇi ca mahātmanaḥ
nidhanaṁ ca yathaivāsīt
sa pretya gatavān yathā

Synonyma

tasya — jeho (Mahārāje Parīkṣita); janma — zrození; mahā-buddheḥ — velké inteligence; karmāṇi — činnosti; ca — rovněž; mahā-ātmanaḥ — velkého oddaného; nidhanam — odchod; ca — také; yathā — jak bylo; eva — jistě; āsīt — k tomu došlo; saḥ — on; pretya — osud po smrti; gatavān — dosáhl; yathā — jak bylo.

Překlad

Jak se velký císař Parīkṣit, který byl velice inteligentní a velký oddaný, zrodil v tomto lůně? Jak došlo k jeho smrti a čeho po smrti dosáhl?

Význam

Král Hastināpuru (nyní Dillí) býval — alespoň do doby, kdy vládl syn císaře Parīkṣita — panovníkem celého světa. Jelikož Mahārāje Parīkṣita Pán zachránil v lůně jeho matky, jistě ho mohl zachránit i před smrtí, kterou předčasně přivolal nahněvaný syn brāhmaṇy. Věk Kali začal působit krátce poté, co se Mahārāja Parīkṣit ujal moci, a to, že došlo k prokletí tak inteligentního a oddaného krále, bylo první známkou blížícího se neštěstí. Král je ochráncem bezmocných obyvatel a na něm závisí jejich dobro, mír a blahobyt. Vliv pokleslého věku Kali však přivedl ubohého syna brāhmaṇy k tomu, aby nevinného Mahārāje Parīkṣita zatratil, a král se tak musel během sedmi dnů připravit na smrt. Mahārāja Parīkṣit je obzvlášť proslulý jako Viṣṇuův chráněnec a mohl se po nepatřičném prokletí od syna brāhmaṇy dovolat Pánovy milosti a být zachráněn, ale neučinil tak, jelikož to byl čistý oddaný. Čistý oddaný po Pánovi nikdy nežádá nějakou nezaslouženou přízeň. Mahārāja Parīkṣit věděl, že prokletí od brāhmaṇova syna bylo nespravedlivé, a věděli to i všichni ostatní. Nechtěl se však proti němu stavět, neboť také věděl, že započal věk Kali a s ním se započal projevovat jeho první příznak, degradace vysoce talentované společnosti brāhmaṇů. Nechtěl měnit chod událostí, a namísto toho se s jasnou myslí náležitě připravoval na smrt. Měl to štěstí, že mu na tuto přípravu zbývalo ještě sedm dní, a on toho času patřičně využil ve společnosti Śukadeva Gosvāmīho, velkého světce a oddaného Pána.

1.12.3

Verš

tad idaṁ śrotum icchāmo
gadituṁ yadi manyase
brūhi naḥ śraddadhānānāṁ
yasya jñānam adāc chukaḥ

Synonyma

tat — všechno; idam — toto; śrotum — slyšet; icchāmaḥ — všichni dychtíme; gaditum — vyprávět; yadi — pokud; manyase — myslíš; brūhi — prosím mluv; naḥ — my; śraddadhānānām — jsouce plni úcty; yasya — jehož; jñānam — transcendentální poznání; adāt — předal; śukaḥ — Śrī Śukadeva Gosvāmī.

Překlad

S úctou chceme naslouchat o něm (o Mahārājovi Parīkṣitovi), jemuž Śukadeva Gosvāmī předal transcendentální poznání. Prosíme, pověz nám o tom.

Význam

Śukadeva Gosvāmī předával Mahārājovi Parīkṣitovi během posledních sedmi dnů jeho života transcendentální poznání a Mahārāja Parīkṣit mu jako správný nadšený student pozorně naslouchal. Výsledek takového pravého naslouchání a přednášení Śrīmad-Bhāgavatamu se potom projevil stejně na přednašeči i na posluchači. Pán v Bhāgavatamu předepisuje devět různých transcendentálních způsobů oddané služby, a jsou-li náležitě vykonávány, mohou buď všechny společně, nebo jen některé z nich, nebo dokonce i jen jeden z nich přinést stejný prospěch. Mahārāja Parīkṣit a Śukadeva Gosvāmī vykonávali první dvě důležité činnosti, jimiž je naslouchání a opěvování, se vší vážností, a proto byli oba ve své chvályhodné snaze úspěšní. Transcendentální realizace je možné dosáhnout takovým vážným nasloucháním a opěvováním a nijak jinak. V tomto věku Kali se velice propaguje zvláštní typ duchovního mistra a učedníka. Hlásá se, že duchovní mistr vytváří elektrický proud, s jehož pomocí svého učedníka osvítí duchovní silou. Žák dostane šok, upadne do bezvědomí, a jeho mistr naříká nad vyčerpáním své takzvané duchovní síly. Taková podvodná propaganda je v tomto věku běžná a nebozí obyčejní lidé se stávají její obětí. Žádné takové pohádky se ovšem netýkají vztahu Śukadeva Gosvāmīho a jeho velkého učedníka Mahārāje Parīkṣita. Mudrc přednášel Śrīmad-Bhāgavatam s oddaností a veliký král mu pozorně naslouchal. Král od svého mistra nedostal žádný elektrický šok a když od něj získával poznání, neupadl do bezvědomí. Nesmíme se proto nechat zmanipulovat takovou neautorizovanou propagandou, kterou vytvářejí nepraví představitelé védského poznání. Mudrci v Naimiṣāraṇyi byli plní úcty, když poslouchali o Mahārājovi Parīkṣitovi, který od Śukadeva Gosvāmīho získal poznání nadšeným poslechem. Nadšené naslouchání pravému duchovnímu mistru je jediný způsob, jak získat transcendentální poznání a není třeba lékařství a okultního mysticismu k vytváření zázraků. Postup je jednoduchý; jedinou podmínkou pro dosažení úspěchu je upřímnost.

1.12.4

Verš

sūta uvāca
apīpalad dharma-rājaḥ
pitṛvad rañjayan prajāḥ
niḥspṛhaḥ sarva-kāmebhyaḥ
kṛṣṇa-pādānusevayā

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Śrī Sūta Gosvāmī řekl; apīpalat — dobrou vládou vytvářený blahobyt; dharma-rājaḥ — král Yudhiṣṭhira; pitṛ-vat — stejně jako jeho otec; rañjayan — těšící; prajāḥ — všichni ti, kteří se narodili; niḥspṛhaḥ — bez osobních abmicí; sarva — všeho; kāmebhyaḥ — pro smyslový požitek; kṛṣṇa-pāda — lotosové nohy Pána Śrī Kṛṣṇy; anusevayā — neustálou službou.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī řekl: Král Yudhiṣṭhira byl za své vlády štědrý ke všem. Byl právě jako jeho otec. Neměl žádné osobní ambice a nikdy se nesnažil o uspokojování smyslů, neboť stále sloužil lotosovým nohám Pána Śrī Kṛṣṇy.

Význam

V úvodu je řečeno: “Lidská společnost potřebuje vědu o Kṛṣṇovi pro dobro celého trpícího lidstva světa a my jednoduše žádáme vůdce všech národů, aby přijali tuto vědu o Kṛṣṇovi nejen pro své vlastní dobro, ale i pro dobro společnosti a pro dobro všech lidí na celém světě.” Zde se to potvrzuje na příkladu Mahārāje Yudhiṣṭhira, který byl zosobněním dobra. Snem lidí v Indii je Rāma-rājya, neboť Svrchovaný Pán byl ideálním králem a všichni další králové a panovníci v Indii řídili osud světa takovým způsobem, že každá živá bytost, která se na Zemi narodila, žila v blahobytu. Významné je zde slovo prajā. Jeho doslovný význam je “ten, který se narodil”. Na Zemi existuje mnoho životních druhů, od vodních živočichů po dokonalé lidské bytosti, a těm všem se říká prajāḥ. Pán Brahmā, stvořitel tohoto vesmíru, je označován jako prajāpati, neboť je praotcem všech, kteří se narodili. Slovo prajā má tedy širší smysl, než v jakém se dnes používá. Král zastupuje všechny živé bytosti — vodní živočichy, rostliny, stromy, plazy, ptáky, zvířata a lidi. Ti všichni jsou nedílnými součástmi Nejvyššího Pána (Bg. 14.4) a král, který je představitelem Pána, je zavázán povinností chránit patřičným způsobem každého z nich. To nedělá žádný prezident či diktátor současného demoralizovaného vládního systému, kde nižší zvířata nedostávají ochranu žádnou a vyšší zvířata dostávají takzvanou ochranu. Je to však velká věda, a může se ji naučit jen ten, kdo zná vědu o Kṛṣṇovi. Jakmile někdo zná vědu o Kṛṣṇovi, může se stát tím nejdokonalejším člověkem na světě, a dokud ji nezná, všechny jeho tituly a diplomy, získané po akademických studiích, jsou bezcenné a nepotřebné. Mahārāja Yudhiṣṭhira tuto vědu o Kṛṣṇovi velice dobře znal, neboť je zde uvedeno, že neustálým rozvojem této vědy neboli stálou oddanou službou Pánu Kṛṣṇovi dosáhl způsobilosti pro vládnutí státu. Otec je někdy k synovi zdánlivě krutý, ale to neznamená, že nemá kvalifikace otce. Je vždy otcem, protože má na srdci vždy dobro svého syna. Otec chce, aby každý jeho syn byl lepším člověkem než je on sám. A král jako Mahārāja Yudhiṣṭhira, který byl zosobněným dobrem, chtěl, aby se všichni pod jeho vládou — zvláště lidské bytosti, které mají lépe vyvinuté vědomí — stali oddanými Pána Kṛṣṇy, a tak se osvobodili od nesmyslného hmotného bytí. Motto jeho vlády znělo “vše dobré všem občanům”, neboť jako zosobněné dobro naprosto jasně věděl, co je pro všechny skutečně dobré. Svou vládu vedl podle této zásady, a ne podle démonské (rākṣasī) zásady smyslového požitku. Jako ideální král neměl žádnou osobní ctižádost a nenechával žádný prostor smyslovému požitku, neboť všechny jeho smysly byly neustále zaměstnány v láskyplné službě Nejvyššímu Pánu. Tato služba v sobě zahrnuje částečnou službu všem živým bytostem, které jsou nedílnými částmi úplného celku. Pokud někdo pracně slouží částem a opomíjí celek, pak jen mrhá časem a energií, jako ten, kdo zalévá listí stromu a nezalévá jeho kořen. Jakmile zaléváme kořen, všechno listí dokonale a automaticky oživne, ale když zaléváme pouze listí, všechna energie přichází nazmar. Mahārāja Yudhiṣṭhira proto stále sloužil Pánu a všechny nedílné části Pána, živé bytosti pod jeho vládou, byly dokonale zaopatřené vším pohodlím v tomto životě a zaručeným pokrokem v životě dalším. Tak vypadá dokonalé řízení státu.

1.12.5

Verš

sampadaḥ kratavo lokā
mahiṣī bhrātaro mahī
jambudvīpādhipatyaṁ ca
yaśaś ca tri-divaṁ gatam

Synonyma

sampadaḥ — bohatství; kratavaḥ — oběti; lokāḥ — budoucí osud; mahiṣī — královny; bhrātaraḥ — bratři; mahī — země; jambū-dvīpa — zeměkoule neboli planeta, na níž žijeme; ādhipatyam — svrchovanost; ca — také; yaśaḥ — proslulost; ca — a; tri-divam — nebeské planety; gatam — rozšířena po.

Překlad

Zprávy o pozemském majetku Mahārāje Yudhiṣṭhira, o obětech, jimiž dosáhl lepšího osudu, o jeho královnách, udatných bratrech, rozlehlých zemích a svrchované vládě nad touto planetou, o jeho proslulosti atd. dospěly až na nebeské planety.

Význam

Pouze velký a bohatý člověk je známý po celém světě, a pověst Mahārāje Yudhiṣṭhira se rozšířila až na nebeské planety, díky jeho dobré vládě, pozemskému vlastnictví, slavné ženě Draupadī, síle jeho bratrů Bhīmy a Arjuny a jeho neohroženému panování nad světem, známém jako Jambudvīp. Významné je zde slovo lokā. Po celém nebi, hmotném i duchovním, jsou roztroušeny různé vyšší planety neboli loky. Člověk se na ně může dostat na základě své práce v tomto životě, jak uvádí Bhagavad-gītā (9.25). Vstup na ně si nelze vynutit silou. Nepatrným hmotným vědcům a inženýrům, kteří se svými vynalezenými dopravními prostředky vylétají pár tisíc kilometrů nad zemský povrch, na ně nikdy nebude dovoleno vstoupit. Takto se na vyšší planety dostat nelze. Člověk se musí ke vstupu na tyto šťastné planety kvalifikovat obětí a službou. Ty, kteří hřeší na každém kroku svého života, čeká jedině degradace do zvířecích druhů, kde budou trpět čím dál více bolestmi hmotného bytí, což také uvádí Bhagavad-gītā (16.19). Dobré oběti a kvalifikace Mahārāje Yudhiṣṭhira byly tak ctnostné a vznešené, že dokonce obyvatelé vyšších nebeských planet ho byli připraveni uvítat jako jednoho z nich.

1.12.6

Verš

kiṁ te kāmāḥ sura-spārhā
mukunda-manaso dvijāḥ
adhijahrur mudaṁ rājñaḥ
kṣudhitasya yathetare

Synonyma

kim — co je; te — ty všechny; kāmāḥ — předměty smyslového požitku; sura — obyvatel nebes; spārhāḥ — cíle; mukunda-manasaḥ — toho, který si je již plně vědom Boha; dvijāḥ — ó brāhmaṇové; adhijahruḥ — mohlo uspokojit; mudam — rozkoš; rājñaḥ — krále; kṣudhitasya — hladového; yathā — tak; itare — v jiných věcech.

Překlad

Ó brāhmaṇové, královo bohatství bylo tak okouzlující, že se o ně ucházeli obyvatelé nebes. Jelikož však byl pohroužen do služby Pánu, nic než služba Pánu ho nemohlo uspokojit.

Význam

Na světě jsou dvě věci, které mohou živé bytosti uspokojit. Toho, kdo je zcela zabraný hmotou, uspokojuje jedině smyslový požitek, zatímco toho, kdo je osvobozený od podmínění hmotnými kvalitami, uspokojuje jedině prokazování láskyplné služby pro potěšení Pána. Živá bytost je tedy vždy služebník a nikoli obsluhovaný. Podmínky vytvořené vnější energií dávají člověku iluzorní pocit, že je obsluhovaný, ale ve skutečnosti tomu tak není; on sám je sluhou svého chtíče, touhy, hněvu, lakoty, pýchy, šílenství a nesnášenlivosti. Pokud pomocí duchovního poznání přijde k rozumu, uvědomí si, že není pánem hmotného světa, ale pouze služebníkem smyslů. Tehdy prosí o službu Pánu a tak začíná být šťastný, aniž by byl v iluzi takzvaného hmotného štěstí. Mahārāja Yudhiṣṭhira byl jednou z osvobozených duší, a nenalézal proto žádnou rozkoš ve svém rozlehlém království, dobré ženě, poslušných bratrech, spokojeném obyvatelstvu a prosperujícím světě. Taková požehnání následují čistého oddaného automaticky, aniž se o ně uchází. Příklad zde uvedený je zcela na místě — je řečeno, že hladového nemůže uspokojit nic než jídlo.

Celý hmotný svět je plný hladových živých bytostí. Nehladoví po dobrém jídle, úkrytu nebo smyslovém požitku. Hladoví po duchovním ovzduší. Někteří lidé si z nevědomosti myslí, že nespokojenost na světě způsobuje nedostatek jídla, úkrytu, obrany a předmětů smyslového požitku. Tomu se říká iluze. Živá bytost ale tento duchovní hlad omylem pokládá za hlad hmotný. Pošetilí vůdci společnosti nevidí, že hladoví jsou i lidé, kteří jsou po hmotné stránce zabezpečeni více než dobře. A v čem spočívá jejich hlad a nouze? Chybí jim duchovní potrava, duchovní úkryt, duchovní obrana a duchovní smyslový požitek. Tyto věci lze získat společností s Nejvyšším Pánem Śrī Kṛṣṇou, a toho, kdo je má, už nemůže přitahovat takzvané jídlo, úkryt, obrana a smyslový požitek ve hmotném světě, přestože obyvatelé nebeských planet si je pochvalují. V Bhagavad-gītě (8.16) proto Pán říká, že ani na nejvyšší planetě ve vesmíru Brahmaloce, kde je život miliónkrát tak dlouhý jako na Zemi, nemůžeme svůj hlad uspokojit. Tento hlad je uspokojen jedině tehdy, když živá bytost dosáhne nesmrtelnosti v duchovním nebi, které je daleko nad Brahmalokou, a ve společnosti Pána Mukundy, který Svým oddaným udílí transcendentální rozkoš osvobození.

1.12.7

Verš

mātur garbha-gato vīraḥ
sa tadā bhṛgu-nandana
dadarśa puruṣaṁ kañcid
dahyamāno ’stra-tejasā

Synonyma

mātuḥ — matka; garbha — lůno; gataḥ — tam umístěný; vīraḥ — velký bojovník; saḥ — dítě Parīkṣit; tadā — tehdy; bhṛgu-nandana — ó synu Bhṛgua; dadarśa — viděl; puruṣam — Nejvyššího Pána; kañcit — jako někoho jiného; dahyamānaḥ — trpící popálením; astra — brahmāstra; tejasā — teplota.

Překlad

Ó synu Bhṛgua (Śaunako), když byl velký bojovník Parīkṣit jako dítě v lůně své matky Uttary a trpěl žhnoucím teplem brahmāstry (kterou vypustil Aśvatthāmā), uviděl, jak k němu přichází Nejvyšší Pán.

Význam

Smrt obvykle přináší sedm měsíců nepřetržitého bezvědomí. Živá bytost může podle svých činů vstoupit prostřednictvím semene otce do lůna matky, kde se vyvíjí tělo, které odpovídá jejím touhám. Takový je zákon narození v určitém těle podle našich minulých činů. Po probuzení z bezvědomí cítí živá bytost nesmírné nepohodlí, jelikož je sevřená v děloze, a chce se dostat ven. V šťastnějším případě se někdy modlí k Pánu o své osvobození. Když byl Mahārāja Parīkṣit v lůně své matky, zasáhla ho brahmāstra, kterou vypustil Aśvatthāmā, a on cítil žhnoucí teplo. Jelikož však byl oddaným Pána, Pán se Svojí všemocnou energií ihned v lůně zjevil a dítě vidělo, že ho někdo přišel zachránit. I v takto beznadějných podmínkách Parīkṣit jako malé dítě vydržel nesnesitelnou teplotu, neboť měl povahu velkého bojovníka. Z tohoto důvodu je v tomto verši použito slovo vīraḥ.

1.12.8

Verš

aṅguṣṭha-mātram amalaṁ
sphurat-puraṭa-maulinam
apīvya-darśanaṁ śyāmaṁ
taḍid vāsasam acyutam

Synonyma

aṅguṣṭha — velikosti palce; mātram — pouze; amalam — transcendentální; sphurat — zářící; puraṭa — zlato; maulinam — helmice; apīvya — velice krásný; darśanam — dívat se na; śyāmam — načernalý; taḍit — blesk; vāsasam — ošacení; acyutam — ten, který nikdy nepoklesne.

Překlad

(Pán) Byl vysoký pouze jako palec, ale byl zcela transcendentální. Měl velice krásné načernalé tělo, které nikdy nepoklesne, a na Sobě šat žluté barvy blesku a helmici ze zářícího zlata.

1.12.9

Verš

śrīmad-dīrgha-catur-bāhuṁ
tapta-kāñcana-kuṇḍalam
kṣatajākṣaṁ gadā-pāṇim
ātmanaḥ sarvato diśam
paribhramantam ulkābhāṁ
bhrāmayantaṁ gadāṁ muhuḥ

Synonyma

śrīmat — ozdobený; dīrgha — protáhlými; catuḥ-bāhum — čtyřmi pažemi; tapta-kāñcana — tavené zlato; kuṇḍalam — náušnice; kṣataja-akṣam — oči zrudlé krví; gadā-pāṇim — ruka s kyjem; ātmanaḥ — vlastní; sarvataḥ — vše; diśam — kolem; paribhramantam — pohybující se; ulkābhām — jako meteory; bhrāmayantam — kroužící; gadām — kyj; muhuḥ — neustále.

Překlad

Pána zdobily čtyři paže, náušnice z taveného zlata a oči krvavě rudé hněvem. Pohyboval se tak, že Jeho kyj kolem Něho stále kroužil jako meteor.

Význam

V Brahma-saṁhitě (kap. 5) je řečeno, že Nejvyšší Pán Govinda vstupuje Svojí úplnou částí dovnitř vesmíru a šíří se jako Paramātmā neboli Nadduše nejen do srdcí všech živých bytostí, ale také do všech atomů hmotných prvků. Pán takto Svojí nepředstavitelnou silou prostupuje vším, a vstoupil také do lůna Uttary, aby zachránil Svého milovaného oddaného Mahārāje Parīkṣita. V Bhagavad-gītě Pán ujistil každého, že Jeho oddaní nebudou nikdy zničeni. Nikdo nemůže zabít Pánova oddaného, protože ho Pán chrání, a nikdo nemůže zachránit osobu, kterou si Pán přeje zabít. Pán je všemocný, a proto zachraňuje a zabíjí podle Svého přání. Ukázal se Svému oddanému Mahārājovi Parīkṣitovi i v nepříjemné situaci (v lůně jeho matky), a to v takové podobě, kterou byl Parīkṣit schopen vnímat. Pán může být větší než tisíce vesmírů a zároveň být menší nežli atom. Ve Své milosti přijímá takovou podobu, v jaké Ho omezená živá bytost může spatřit. On je neomezený. Neomezují Ho žádná měřítka a naše kalkulace. Může se stát větším než si můžeme pomyslet a menším než si dovedeme představit. Za všech okolností je však tímtéž všemocným Pánem. Není rozdíl mezi Viṣṇuem velikosti palce v lůně Uttary a Nārāyaṇem v plné velikosti ve Vaikuṇṭha-dhāmu, v Božím království. Bere na Sebe podobu arcā-vigrahy (uctívaného Božstva), jen aby přijal službu od Svých oddaných, kteří Ho nemohou vidět jinak. Milostí arcā-vigrahy, Pánovy podoby z hmotných prvků, mohou oddaní v hmotném světě s Pánem snadno vejít do styku, přestože Ho nelze vnímat hmotnými smysly. Arcā-vigraha je tedy plně duchovní podoba Pána, kterou mohou vnímat hmotní oddaní; tuto podobu Samotnou ovšem nikdy nesmíme pokládat za hmotnou. Pro Pána není mezi hmotou a duchem žádný rozdíl, i když pro podmíněnou živou bytost je mezi nimi rozdíl obrovský. Pro Pána neexistuje nic než duchovní bytí, a stejně tak nic než duchovní bytí neexistuje pro Jeho čistého oddaného, který má s Pánem důvěrný vztah.

1.12.10

Verš

astra-tejaḥ sva-gadayā
nīhāram iva gopatiḥ
vidhamantaṁ sannikarṣe
paryaikṣata ka ity asau

Synonyma

astra-tejaḥ — radiace brahmāstry; sva-gadayā — Svým vlastním kyjem; nīhāram — kapky rosy; iva — jako; gopatiḥ — slunce; vidhamantam — likvidace; sannikarṣe — poblíž; paryaikṣata — vidící; kaḥ — kdo; iti asau — toto tělo.

Překlad

Pán takto ničil radiaci brahmāstry, stejně jako slunce vysouší kapku rosy. Parīkṣit jako dítě v lůně na Něj hleděl a přemýšlel, kdo to je.

1.12.11

Verš

vidhūya tad ameyātmā
bhagavān dharma-gub vibhuḥ
miṣato daśamāsasya
tatraivāntardadhe hariḥ

Synonyma

vidhūya — zcela smyl; tat — to; ameyātmā — všeprostupující Nadduše; bhagavān — Osobnost Božství; dharma-gup — ochránce spravedlivých; vibhuḥ — Nejvyšší; miṣataḥ — během pozorování; daśamāsasya — toho, který je oblečen všemi směry; tatra eva — právě tehdy; antaḥ — z dohledu; dadhe — stal se; hariḥ — Pán.

Překlad

Když si Ho dítě prohlíželo, Nejvyšší Pán, Osobnost Božství, Nadduše každého a ochránce spravedlivých, který se rozpíná do všech směrů a Jehož neomezuje čas a prostor, znenadání zmizel.

Význam

Malý Parīkṣit si neprohlížel živou bytost, kterou omezuje čas a prostor. Mezi Pánem a individuální živou bytostí je obrovský rozdíl. Pán je zde uveden jako svrchovaná živá bytost, neomezená časem a prostorem. Čas a prostor omezují každou živou bytost. Přestože kvalitativně je živá bytost s Pánem totožná, z hlediska kvantity je mezi Nejvyšší Duší a obyčejnou individuální duší veliký rozdíl. V Bhagavad-gītě se říká, že jak živá bytost, tak i Svrchovaná Bytost jsou všepronikající (yena sarvam idaṁ tatam), ale různým způsobem. Obyčejná živá bytost je všeprostupující v rámci svého omezeného těla, ale svrchovaná živá bytost je všeprostupující vším prostorem a vším časem. Obyčejná živá bytost nemůže prostoupit do druhých a uplatňovat tak svůj vliv, ale Svrchovaná Nadduše, Osobnost Božství, projevuje Svůj vliv neomezeně, na všech místech, ve všech dobách a na všechny živé bytosti. Díky tomu, že je Pán všeprostupující a neomezený časem a prostorem, mohl se zjevit i v lůně matky Parīkṣita. Je zde označen jako ochránce spravedlivých. Každá duše, která se odevzdala Nejvyššímu, je spravedlivá, a Pán ji za všech okolností Osobně chrání. Nespravedlivé Pán chrání nepřímo také, neboť prostřednictvím Své vnější síly napravuje jejich hříchy. Pán je zde také označen jako ten, který je oblečen v deseti směrech. To znamená, že má šaty oblečeny na deseti stranách, shora a zdola. Je přítomný všude a Svojí vůlí se může kdekoliv zjevit a může odkudkoliv zmizet. To, že zmizel z očí malého Parīkṣita, neznamená, že tam předtím přišel odjinud. Byl tam a zůstal tam i po Svém odchodu, i když dítě Ho už nemohlo vidět. Hmotné zakrytí zářící nebeskou klenbou je rovněž něco jako lůno matky přírody, do kterého nás všechny vložil Pán, otec všech živých bytostí. Je přítomný všude, i v tomto hmotném lůně matky Durgy, a ti, kteří si to zaslouží, Ho mohou vidět.

1.12.12

Verš

tataḥ sarva-guṇodarke
sānukūla-grahodaye
jajñe vaṁśa-dharaḥ pāṇḍor
bhūyaḥ pāṇḍur ivaujasā

Synonyma

tataḥ — poté; sarva — všechny; guṇa — dobré znaky; udarke — postupně se vyvinuly; sa-anukūla — všechny příznivé; grahodaye — konstelace hvězdných vlivů; jajñe — narodil se; vaṁśa-dharaḥ — královský potomek; pāṇḍoḥ — Pāṇḍua; bhūyaḥ — jsa; pāṇḍuḥ iva — stejný jako Pāṇḍu; ojasā — udatností.

Překlad

Poté, co se postupně vyvinuly všechny příznivé znaky zvěrokruhu, se narodil potomek Pāṇḍua, který bude stejně udatný jako on.

Význam

Jak potvrzuje Śrīmad-Bhāgavatam, astronomické výpočty hvězdných vlivů na živou bytost nejsou nikterak domnělé, ale jsou skutečné. Zákony přírody ovládají každou živou bytost každým okamžikem, stejně jako stát ovládá své občany. Státní zákony jsou jasně patrné, ale zákony hmotné přírody, které jsou jemnější povahy, nemůžeme se svým hrubým chápáním vnímat tak jasně. Jak uvádí Bhagavad-gītā (3.9), každá akce v životě přináší reakci, která se na nás váže, a pouze ti, kteří jednají v zájmu Yajñi (Viṣṇua), reakcemi vázáni nejsou. Naše akce posuzují vyšší autority, představitelé Pána, a tak dostáváme těla, která odpovídají našim činnostem. Zákon přírody je tak jemný, že každá část našeho těla podléhá vlivu určitých hvězd, a živá bytost dostává funkční tělo, v němž si odpykává své uvěznění působením těchto astronomických vlivů. Osud člověka je tedy daný konstelací hvězd v době jeho narození, a zkušený astrolog umí sestavit platný horoskop. Je to veliká věda, a to, že se jí zneužívá, ještě neznamená, že je bez užitku. Mahārāja Parīkṣit a dokonce i Osobnost Božství se zjevili v určité dobré konstelaci hvězd, a vliv hvězd se potom rozšířil na těla narozená v tento příznivý okamžik. Nejpříznivější konstelace hvězd nastává v době příchodu Pána do tohoto hmotného světa a nazývá se jayantī, což je slovo, kterého se má používat výhradně při této příležitosti. Mahārāja Parīkṣit byl nejen velkým kṣatriyským králem, ale také velkým oddaným Pána. Nemůže se tedy narodit v nějaký nepříznivý okamžik. Stejně jako k uvítání úctyhodné osobnosti se vybírá správný čas a místo, k uvítání velkého Mahārāje Parīkṣita, o něhož se Osobně stará Nejvyšší Pán, byl vybrán vhodný okamžik, kdy všechny příznivé hvězdy působily na krále svým vlivem. Narodil se jen, aby se proslavil jako hrdina Śrīmad-Bhāgavatamu. Takovéto vhodné uspořádání hvězdných vlivů není nikdy dílem lidské vůle, ale výsledkem vyššího řízení sil Nejvyššího Pána. Je to samozřejmě zařízeno tak, aby vše odpovídalo dobrým či zlým skutkům živé bytosti. V tom spočívá důležitost zbožného jednání. Jedině na základě zbožných činů může živá bytost obdržet velký majetek, dobré vzdělání a krásné tělesné rysy. K vytvoření ovzduší vhodného pro využívání příznivých hvězdných vlivů velice napomáhají saṁskāry, jak je předepisuje sanātana-dharma (věčné lidské zaměstnání). Garbhādhāna-saṁskāra, první očistný proces při dávání semene, který je předepsaný pro vyšší kasty, je tedy začátkem všech zbožných činů, které mohou v lidské společnosti vytvořit dobrou třídu zbožných a inteligentních lidí. Jedině dobré a duševně zdravé obyvatelstvo může světu přinést mír a blahobyt; nechtěné a duševně choré potomstvo, které se nezřízeně oddává pohlavnímu životu, přináší pouze peklo a nepokoj.

1.12.13

Verš

tasya prīta-manā rājā
viprair dhaumya-kṛpādibhiḥ
jātakaṁ kārayām āsa
vācayitvā ca maṅgalam

Synonyma

tasya — jeho; prīta-manāḥ — spokojený; rājā — král Yudhiṣṭhira; vipraiḥ — učenými brāhmaṇy; dhaumya — Dhaumya; kṛpa — Kṛpa; ādibhiḥ — a rovněž další; jātakam — jeden z očistných obřadů, který se vykonává bezprostředně po narození dítěte; kārayām āsa — nechal vykonat; vācayitvā — přednášením; ca — rovněž; maṅgalam — příznivé.

Překlad

Král Yudhiṣṭhira, který byl s narozením Mahārāje Parīkṣita velice spokojen, nechal vykonat příslušný očistný obřad. Učení brāhmaṇové v čele s Dhaumyou a Kṛpou přednášeli příznivé hymny.

Význam

Společnost potřebuje třídu dobrých a inteligentních brāhmaṇů, kteří ovládají vykonávání očistných obřadů předepsaných systémem varṇāśrama-dharmy. Dokud se tyto očistné obřady nevykonávají, není naděje na dobré obyvatelstvo. Ve věku Kali, kdy žádná očista neexistuje, mají všichni lidé na světě vlastnosti śūdrů a nižší. V tomto věku ovšem není možné oživit védský způsob očisty, neboť se nedostává nutného vybavení a dobrých brāhmaṇů. Doporučuje se však systém Pāñcarātrika, který lze použít v jakékoliv nízké lidské třídě; i pro śūdry Kali-yugy. To je předepsaný očistný postup, vhodný pro tento věk. Jeho cílem je výhradně duchovní povznesení a nic jiného. Duchovní povznesení není nikdy omezené vyšším či nižším původem.

Po očistném procesu garbhādhāna následují další saṁskāry jako sīmāntonnayana, sadha-bhakṣaṇam atd., v průběhu těhotenství, a prvním očistným procesem po narození dítěte je jāta-karma. Tento obřad náležitě vykonal Mahārāja Yudhiṣṭhira za pomoci dobrých a učených brāhmaṇů jako byli Dhaumya, královský kněz, a Kṛpācārya, který byl nejen knězem, ale také velkým generálem. Oba tyto učené a dokonalé kněze, kterým pomáhali další dobří brāhmaṇové, zaměstnal Mahārāja Yudhiṣṭhira ve vykonávání obřadu. Saṁskāry neboli očistné procesy tedy nejsou pouhé formality či společenské události. Všechny slouží praktickým účelům, a k jejich úspěšnému vykonání jsou zapotřebí zkušení brāhmaṇové jako Dhaumya a Kṛpa. V tomto věku jsou takoví brāhmaṇové nejen vzácní, ale nelze je ani nalézt, a proto v zájmu duchovního pozdvižení v této pokleslé době dávají Gosvāmī před védskými obřady přednost očistným procesům podle pokynů Pāñcarātriky.

Kṛpācārya je synem velkého Ṛṣiho Sardbana a narodil se v rodině Gautamy. Říká se, že jeho narození bylo náhodné. Velký Ṛṣi Sardban náhodou potkal Janapadī, slavnou nebeskou kurtizánu, a vypustil sémě ve dvou částech. Ihned se z něho narodila dvojčata — z jedné části chlapec a ze druhé části děvče. Chlapec dostal později jméno Kṛpa a děvče dostalo jméno Kṛpī. Mahārāja Śantanu, který byl na honu v džungli, vzal děti k sobě a náležitým očistným procesem je vychoval do bráhmanského postavení. Kṛpācārya se později stal velkým generálem jako Droṇācārya a jeho sestra byla provdána za Droṇācāryu. Kṛpācārya se pak zúčastnil bitvy na Kurukṣetře na straně Duryodhany. Pomohl zabít Abhimanyua, otce Mahārāje Parīkṣita, ale členové pāṇḍuovské rodiny ho přesto měli i nadále v úctě, neboť byl stejně velkým brāhmaṇou jako Droṇācārya. Když byli Pāṇḍuovci posláni po prohře v hazardní hře s Duryodhanou do lesa, Dhṛtarāṣṭra pověřil jejich vedením Kṛpācāryu. Po skončení bitvy se stal Kṛpācārya znovu členem královského shromáždění, a při narození Mahārāje Parīkṣita byl pozván, aby přednášel příznivé védské hymny, které byly nutné k úspěšnému završení obřadu. Když Mahārāja Yudhiṣṭhira odcházel z paláce na svou velkou cestu do Himálaje, svěřil Kṛpācāryovi Mahārāje Parīkṣita jako jeho učedníka, a opouštěl tak domov bez obav. Velcí vládci, králové a císaři podléhali vždy vedení učených brāhmaṇů jako byl Kṛpācārya, a tak byli schopni jednat při plnění svých politických povinností správným způsobem.

1.12.14

Verš

hiraṇyaṁ gāṁ mahīṁ grāmān
hasty-aśvān nṛpatir varān
prādāt svannaṁ ca viprebhyaḥ
prajā-tīrthe sa tīrthavit

Synonyma

hiraṇyam — zlato; gām — krávy; mahīm — půdu; grāmān — vesnice; hasti — slony; aśvān — koně; nṛpatiḥ — král; varān — uděluje; prādāt — dal jako milodar; su-annam — dobré obilí; ca — a; viprebhyaḥ — brāhmaṇům; prajā-tīrthe — při rozdávání milodarů u příležitosti zrození syna; saḥ — on; tīrtha-vit — ten, který ví jak, kdy a kde dávat milodary.

Překlad

Král, který dobře věděl jak, kdy a kde je třeba dávat milodary, daroval brāhmaṇům po narození syna zlato, půdu, vesnice, slony, koně a dobré obilí.

Význam

Jedině brāhmaṇové a sannyāsīni jsou oprávněni přijímat milodary od hospodářů. U příležitosti všech různých saṁskār, obzvláště při narození, svatbě a úmrtí, se rozdává majetek brāhmaṇům, neboť brāhmaṇové poskytují služby nejvyšší kvality ve věcech základních lidských potřeb. Milodary zahrnovaly především zlato, půdu, vesnice, koně, slony a obilí společně s dalšími plody a náčiním potřebným k přípravě úplného jídla. Brāhmaṇové tedy nebyli v pravém slova smyslu chudí. Naopak—jelikož vlastnili zlato, půdu, vesnice, koně, slony a dostatek obilí, nemuseli si sami na nic vydělávat. Mohli se tak plně oddat činnostem pro dobro celé společnosti.

Slovo tīrthavit je významné. Král dobře věděl kde a kdy rozdávat milodary. Rozdávání milodarů není v žádném případě nevýnosné nebo slepé. V śāstrách jsou milodary nabízeny osobám, které si je zasluhují na základě svého duchovního osvícení. Nikde v śāstrách nenajdeme, že cílem milodarů má být takzvaný daridra-nārāyaṇa, což je mylná představa Nejvyššího Pána jako chudáka, kterou mají neautorizované osoby. Tyto štědré milodary v podobě koní, slonů, půdy a vesnic také nedostávali žádní zkrachovalí ubožáci. Závěr je takový, že inteligentní lidé neboli brāhmaṇové, kteří se zaměstnávali výhradně ve službě Pánu, byli po všech stránkách zaopatřeni, aby se nemuseli starat o potřeby svého těla. Král a ostatní hospodáři jim s radostí zabezpečovali veškeré pohodlí.

V śāstrách je uvedeno, že dokud dítě spojuje pupeční šňůra s matkou, jeho tělo je totožné s matčiným, ale jakmile tuto šňůru přetneme a dítě se od matky odpojí, je čas vykonat očistný obřad jāta-karma. Na nově narozené dítě se přišli podívat polobozi a dávní rodinní předci, a to se pokládá za správnou příležitost pro rozdávání majetku vhodným osobám v zájmu duchovního rozvoje společnosti.

1.12.15

Verš

tam ūcur brāhmaṇās tuṣṭā
rājānaṁ praśrayānvitam
eṣa hy asmin prajā-tantau
purūṇāṁ pauravarṣabha

Synonyma

tam — jemu; ūcuḥ — oslovili; brāhmaṇāḥ — učení brāhmaṇové; tuṣṭāḥ — velice spokojení; rājānam — králi; praśraya-anvitam — velice zavazující; eṣaḥ — toto; hi — jistě; asmin — v řetězci; prajā-tantau — sestupná řada; purūṇām — Pūruů; paurava-ṛṣabha — hlavní mezi Pūruy.

Překlad

Učení brāhmaṇové, kteří byli s milodary krále velice spokojeni, ho oslovili jako hlavního z Pūruů a dali mu na srozuměnou, že jeho syn také jistě patří k řadě pūruovských potomků.

1.12.16

Verš

daivenāpratighātena
śukle saṁsthām upeyuṣi
rāto vo ’nugrahārthāya
viṣṇunā prabhaviṣṇunā

Synonyma

daivena — nadpřirozenou mocí; apratighātena — tím, proti čemu není obrany; śukle — čistému; saṁsthām — zničení; upeyuṣi — který byl donucen; rātaḥ — navrátil k životu; vaḥ — pro tebe; anugraha-arthāya — aby vyhověl; viṣṇunā — všepronikajícím Pánem; prabhaviṣṇunā — všemocným.

Překlad

Brāhmaṇové řekli: Tohoto neposkvrněného syna navrátil k životu všemocný a všepronikající Pán Viṣṇu, Osobnost Božství, aby ti pomohl. Zachránil ho ve chvíli, kdy byl odsouzený k záhubě působením neodrazitelné nadpřirozené zbraně.

Význam

Všemocný a všepronikající Viṣṇu (Pán Kṛṣṇa) zachránil dítě Parīkṣita ze dvou důvodů. První důvod je ten, že dítě ukryté v lůně své matky bylo neposkvrněné, jelikož bylo čistým oddaným Pána, a druhý důvod je ten, že bylo jediným žijícím mužským potomkem Purua, zbožného předka ctnostného krále Yudhiṣṭhira. Pán si přál pokračování řady zbožných králů, kteří vládli Zemi jako Jeho zástupci a napomáhali tak rozvoji pokojného a zdárného života. Po bitvě na Kurukṣetře nezůstal naživu z generace následovníků Mahārāje Yudhiṣṭhira nikdo, kdo by tak mohl dát velké královské rodině dalšího syna. Mahārāja Parīkṣit, syn Abhimanyua, byl jediným žijícím královským potomkem rodiny, a i on měl být zahuben Aśvatthāmovou nadpřirozenou zbraní brahmāstrou, proti které nebylo obrany. Pán Kṛṣṇa je zde označen jako Viṣṇu, což je také důležité. Pán Kṛṣṇa, původní Osobnost Božství, se ve Své podobě Viṣṇua stará o ochranu a zničení. Pán Viṣṇu je úplnou expanzí Pána Kṛṣṇy a ve Svém rysu Viṣṇua Pán vykonává Své všepronikající činnosti. Malý Parīkṣit je zde popsán jako neposkvrněné bílé dítě, protože je čistým oddaným Pána. Takoví čistí oddaní Pána přicházejí na Zemi jen za tím účelem, aby naplnili poselství Pána. Pán chce pozvat podmíněné duše, které pobývají v hmotném stvoření, zpátky domů, zpátky k Bohu, a pomáhá jim tím, že připravuje transcendentální literaturu jako jsou Vedy, posílá mudrce a světce jako misionáře a pověřuje Svého zástupce, duchovního mistra. Tato transcendentální písma, misionáři a zástupci Pána jsou bez jediné skvrny čistě bílí, neboť znečištění hmotnými kvalitami se jich nemůže ani dotknout. Pán je chrání vždy, když jim hrozí zničení. Tyto pošetilé hrozby jsou dílem hrubých materialistů. Brahmāstra, kterou na Parīkṣita vypustil Aśvatthāmā, měla nepochybně nadpřirozenou moc a nic v hmotném světě nemohlo zabránit její pronikavé síle. Všemocný Pán, který je přítomný všude, uvnitř i vně, ji však Svou všemocností zneškodnil, a zachránil tak opravdového služebníka Pána a potomka oddaného Mahārāje Yudhiṣṭhira, kterému Pán Svojí bezpříčinnou milostí vždy pomáhal.

1.12.17

Verš

tasmān nāmnā viṣṇu-rāta
iti loke bhaviṣyati
na sandeho mahā-bhāga
mahā-bhāgavato mahān

Synonyma

tasmāt — proto; nāmnā — jménem; viṣṇu-rātaḥ — ochraňovaný Viṣṇuem, Osobností Božství; iti — tak; loke — na všech planetách; bhaviṣyati — bude znám; na — ne; sandehaḥ — pochyby; mahā-bhāga — nejšťastnější; mahā-bhāgavataḥ — prvotřídní oddaný Pána; mahān — vybavený všemi dobrými vlastnostmi.

Překlad

Z toho důvodu bude dítě známé na celém světě jako ten, koho chrání Osobnost Božství. Ó nejšťastnější králi, toto dítě se nepochybně stane prvotřídním oddaným a bude mít všechny dobré vlastnosti.

Význam

Pán poskytuje ochranu všem živým bytostem, protože je jejich svrchovaným vůdcem. Védské hymny potvrzují, že Pán je Svrchovaná Osoba mezi všemi osobnostmi. Rozdíl mezi těmito dvěma druhy živých bytostí je ten, že Osobnost Božství zabezpečuje všechny ostatní živé bytosti, a ony mohou poznáním Pána dosáhnout věčného míru (Kaṭha Upaniṣad). Tuto ochranu poskytují živým bytostem na různých úrovních Jeho různé síly, ale pokud jde o Jeho čisté oddané, jim dává ochranu Osobně. Mahārāja Parīkṣit je tedy ochraňován od samého počátku v lůně své matky. A jelikož dostává zvláštní ochranu od Pána, znamená to, že z dítěte jistě vyroste prvotřídní oddaný Pána se všemi dobrými vlastnostmi. Existují tři druhy oddaných: mahā-bhāgavata, madhyama-adhikārī a kaniṣṭha-adhikārī. Ti, kteří navštěvují chrámy Pána a uctivě se klaní Božstvu bez dostatečných znalostí teologické vědy a tím pádem bez úcty k oddaným Pána, se nazývají materialističtí oddaní neboli kaniṣṭha-adhikārīové, oddaní třetího stupně. Dále oddaní, kteří u sebe vyvinuli postoj ryzí služby Pánu a kteří tak udržují přátelství pouze s podobně zaměstnanými oddanými, prokazují přízeň začátečníkům a vyhýbají se ateistům, se nazývají oddaní druhého stupně. Ale ti, kteří vidí vše v Pánu nebo jako Pánovo a ve všem také vidí věčný vztah k Pánu, takže nemají na zřeteli nic než Pána, se nazývají mahā-bhāgavatové neboli Pánovi oddaní prvního stupně. Tito prvotřídní oddaní Pána jsou po všech stránkách dokonalí. Oddaný v kterékoliv z těchto kategorií získává automaticky všechny dobré vlastnosti, a mahā-bhāgavata Mahārāja Parīkṣit byl tudíž jistě naprosto dokonalý. A jelikož se Mahārāja Parīkṣit narodil v rodině Mahārāje Yudhiṣṭhira, je zde Yudhiṣṭhira osloven jako mahā-bhāga neboli největší šťastlivec. Rodina, v níž se narodí mahā-bhāgavata, je šťastná, neboť členy této rodiny — minulé, současné i budoucí, až do sta generací — Pán Svojí milostí z úcty ke Svému milovanému oddanému osvobodí. Nejvyšší prospěch tedy můžeme své rodině přinést jednoduše tím, že se staneme čistým oddaným Pána.

1.12.18

Verš

śrī-rājovāca
apy eṣa vaṁśyān rājarṣīn
puṇya-ślokān mahātmanaḥ
anuvartitā svid yaśasā
sādhu-vādena sattamāḥ

Synonyma

śrī-rājā — všedobrý král (Mahārāja Yudhiṣṭhira); uvāca — řekl; api — zdali; eṣaḥ — tato; vaṁśyān — rodina; rāja-ṛṣīn — svatých králů; puṇya-ślokān — zbožná už svým jménem; mahā-ātmanaḥ — všechny velké duše; anuvartitā — následovník; svit — bude; yaśasā — tím, čeho dosáhne; sādhu-vādena — oslavováním; sat-tamāḥ — ó velké duše.

Překlad

Dobrý král (Yudhiṣṭhira) se otázal: Ó velké duše, bude stejně svatým králem, stejně zbožného jména a stejné pověsti a slávy za to, čeho dosáhne, jako ostatní, kteří se narodili v této velké královské rodině?

Význam

Všichni předkové krále Yudhiṣṭhira byli velcí a zbožní svatí králové, kteří byli za své velké činy oslavováni. Byli to světci na královském trůnu. Všichni členové společnosti byli proto také šťastní, zbožní, měli dobré chování, byli úspěšní a duchovně osvícení. Tito velcí svatí králové byli vychováváni pod přísným vedením velkých duší a podle duchovních pokynů a díky tomu bylo v království mnoho svatých osob a byla to šťastná zem, v níž vzkvétal duchovní život. Mahārāja Yudhiṣṭhira sám byl věrným obrazem svých předchůdců a přál si, aby král, který nastoupí po něm, byl stejný jako jeho velcí předkové. Přineslo mu velkou radost, když slyšel od učených brāhmaṇů, že podle astrologických výpočtů bude dítě prvotřídní oddaný Pána, a chtěl znát ještě další podrobnosti o tom, zda bude dítě kráčet ve šlépějích svých velkých předků. Tímto způsobem funguje monarchie. Vládnoucí král má být zbožný a udatný oddaný Pána a má být zosobněným strachem pro všechny povýšené ničemy. Musí po sobě také zanechat dědice trůnu, který je právě tak kvalifikovaný vládnout nevinným obyvatelům. V demokratických státech je v dnešní době situace taková, že lidé samotní jsou pokleslí na úroveň śūdrů a níže, a vládu vede jejich představitel, který nemá o pokynech písem ohledně vlády a výchovy vladaře ani potuchy. Celé ovzduší je proto plné śūdrovských vlastností, které se projevují chtíčem a lakotou. Takoví vládci se mezi sebou každý den hádají. V ministerském kabinetu dochází k neustálým změnám plynoucím ze skupinového sobectví. Každý chce těžit ze státních zdrojů až do své smrti a nikdo neustoupí z politické scény, dokud k tomu není donucen. Jak mohou takoví nízcí lidé udělat pro lidi něco dobrého? Výsledkem je korupce, intriky a pokrytectví. Každý by se měl poučit ze Śrīmad-Bhāgavatamu o tom, jak má vypadat ideální vláda, a teprve potom dostat možnost nastoupit na vládní místo.

1.12.19

Verš

brāhmaṇā ūcuḥ
pārtha prajāvitā sākṣād
ikṣvākur iva mānavaḥ
brahmaṇyaḥ satya-sandhaś ca
rāmo dāśarathir yathā

Synonyma

brāhmaṇāḥ — dobří brāhmaṇové; ūcuḥ — řekli; pārtha — ó synu Pṛthy (Kuntī); prajā — ti, kteří se narodili; avitā — udržovatel; sākṣāt — přímo; ikṣvākuḥ iva — přesně tak, jako král Ikṣvāku; mānavaḥ — syn Manua; brahmaṇyaḥ — lidé, kteří jsou poslušní a uctiví k brāhmaṇům; satya-sandhaḥ — věrný svému slibu; ca — také; rāmaḥ — Osobnost Božství Rāma; dāśarathiḥ — syn Mahārāje Daśarathy; yathā — jako On.

Překlad

Učení brāhmaṇové řekli: Ó synu Pṛthy, toto dítě se bude starat o všechny, kteří se narodili, stejně dobře jako král Ikṣvāku, syn Manua. A v dodržování bráhmanských zásad — zvláště věrností svému slibu—se bude přesně podobat Rāmovi, Osobnosti Božství, synovi Mahārāje Daśarathy.

Význam

Slovo prajā označuje živou bytost, která se narodila v hmotném světě. Živá bytost se ve skutečnosti nerodí a neumírá, ale jakmile se nezajímá o službu Pánu a touží panovat hmotné přírodě, dostává vhodné tělo pro splnění svých hmotných tužeb. Od té chvíle začíná být podmíněna zákony hmotné přírody a její hmotné tělo se mění podle její vlastní činnosti. Živá bytost tak transmigruje z jednoho těla do druhého v rámci 8 400 000 životních druhů. Jelikož je však nedílnou částí Pána, Pán ji zásobí všemi životními potřebami a zároveň také chrání — jak Sám, tak prostřednictvím Svých zástupců, svatých králů. Tito svatí králové chrání všechny živé bytosti (prajā), aby mohly žít a završit doby svého uvěznění. Mahārāja Parīkṣit byl ideální svatý král. Při objížďce svého království jednou uviděl, jak se zosobněný Kali chystal zabít nebohou krávu, a ihned Kaliho začal trestat jako vraha. To poukazuje na skutečnost, že svatí vládci chránili i zvířata, a to nikoliv ze sentimentálních důvodů, ale proto, že všichni, kteří se narodili v hmotném světě, mají právo žít. Všechny svaté krále, od krále Slunce až po krále na Zemi, k takovému jednání vede védská literatura. Védskému poznání se vyučuje i na vyšších planetách, což dokazuje Bhagavad-gītā (4.1) zmínkou o tom, jak Pán učil boha Slunce (Vivasvāna). Tyto lekce pak byly předávány učednickou posloupností, jako tomu bylo v případě boha Slunce, který je předal svému synu Manuovi a Manu potom Mahārājovi Ikṣvākuovi. V jednom dni Brahmy se vystřídá čtrnáct Manuů a zde se hovoří o sedmém Manuovi, který je jedním z prajāpatiů (což jsou ti, kteří vytvářejí potomstvo) a je synem boha Slunce. Jeho jméno je Vaivasvata Manu. Měl deset synů a Mahārāja Ikṣvāku je jedním z nich. Mahārāja Ikṣvāku se také od svého otce Manua učil bhakti-yogu, jak ji podává Bhagavad-gītā, a Manu toto poznání získal od svého otce, boha Slunce. Dále sestupovalo učení Bhagavad-gīty učednickou posloupností od Mahārāje Ikṣvākua, ale během času byl řetězec nesvědomitými osobami přerušen, a proto bylo vyřčeno znovu Arjunovi na Kuruovském bitevním poli. Všechna védská literatura je tedy přítomná od samotného počátku stvoření hmotného světa, a proto se védská písma nazývají apauruṣeya (“nevytvořená člověkem”). Védské poznání pronesl Pán a jako první ho vyslechl Brahmā, který je první stvořenou živou bytostí ve vesmíru.

Mahārāja Ikṣvāku: Jeden ze synů Vaivasvaty Manua. Sám měl sto synů. Zakázal jedení masa. Dalším králem po jeho smrti se stal jeho syn Śaśāda.

Manu: Manu uvedený v tomto verši jako otec Ikṣvākua je sedmý Manu jménem Vaivasvata Manu, syn boha Slunce Vivasvāna, kterému Pán Kṛṣṇa vyložil učení Bhagavad-gīty dříve nežli je vyložil Arjunovi. Lidstvo je Manuovým potomstvem. Tento Vaivasvata Manu měl deset synů, kteří se jmenovali Ikṣvāku, Nabhaga, Dhṛṣṭa, Śaryāti, Nariṣyanta, Nābhāga, Diṣṭa, Karūṣa, Pṛṣadhra a Vasumān. Inkarnace Pána Matsya (obrovská ryba) sestoupila na začátku vlády Vaivasvaty Manua. Naučil se zásady Bhagavad-gīty od svého otce Vivasvāna, boha Slunce, a o tomtéž pak poučil svého syna Mahārāje Ikṣvākua. Bůh Slunce učil Manua oddané službě na začátku Tretā-yugy a Manu, když přišel jeho čas, poučil Ikṣvākua pro dobro celé lidské společnosti.

Pán Rāma: Nejvyšší Pán, Osobnost Božství, se inkarnoval jako Śrī Rāma. Stal se tak synem Svého čistého oddaného Mahārāje Daśarathy, krále Ayodhyi. Pán Rāma sestoupil společně se Svými úplnými částmi, které se zjevily jako Jeho mladší bratři. Pán se zjevil v Tretā-yuze v měsíci Caitra na devátý den po nově a učinil tak jako obvykle proto, aby stanovil zásady náboženství a zničil rušivé prvky. Když byl ještě mladý chlapec, pomohl velkému mudrci Viśvāmitrovi tím, že zabil Subāhua a polapil Mārīcu, démonici, která rušila mudrce v plnění jejich každodenních povinností. Brāhmaṇové a kṣatriyové mají správně spolupracovat pro dobro lidu. Bráhmanští mudrci se snaží osvítit lid dokonalým poznáním a kṣatriyové jsou od toho, aby je ochraňovali. Pán Rāmacandra je ideálním králem, který udržoval a ochraňoval nejvyšší lidskou kulturu, zvanou brahmaṇya-dharma. Pán zvláště ochraňuje krávy a brāhmaṇy, a tím zvyšuje prosperitu světa. Prostřednictvím Viśvāmitry dával vládnoucím polobohům účinné zbraně pro potírání démonů. Byl přítomný na oběti krále Janaky, a když zlomil Šivův nepřemožitelný luk, oženil se s Janakovou dcerou Sītou.

Po svatbě se podle nařízení Svého otce, Mahārāje Daśarathy, odebral na čtrnáct let do vyhnanství v lese. Aby pomohl vládě polobohů, zabil čtrnáct tisíc démonů, a trikem démonů se Rāvaṇovi podařilo unést Jeho ženu Sītu. Spřátelil se se Sugrīvou, kterému pomohl zabít jeho bratra Valiho. S pomocí Pána Rāmy se Sugrīva stal králem Vānarů (gorilí rasy). Pán postavil v Indickém oceánu plovoucí most z kamenů a dostal se tak na Laṅku, do království Rāvaṇy, který unesl Sītu. Později Rāvaṇu zabil a na trůn Laṅky byl dosazen Rāvaṇův bratr Vibhīṣaṇa. Vibhīṣaṇa byl jeden z bratrů Rāvaṇy a tedy démon, ale požehnání Pána Rāmy mu přineslo nesmrtelnost. Po vypršení čtrnácti let a urovnání situace na Laṅce se Pán vrátil do Svého království Ayodhyi v květinovém letadle. Dal pokyny Svému bratrovi Śatrughnovi aby napadl Lavaṇāsuru, který vládl v Mathuře, a démon byl zabit. Vykonal deset obětí aśvamedha a později odešel z tohoto světa při koupeli v řece Śarayu. Velký epos Rāmāyaṇa je dějinami skutků Pána Rāmy na Zemi; je to autoritativní dílo, které sepsal velký básník Vālmīki.

1.12.20

Verš

eṣa dātā śaraṇyaś ca
yathā hy auśīnaraḥ śibiḥ
yaśo vitanitā svānāṁ
dauṣyantir iva yajvanām

Synonyma

eṣaḥ — toto dítě; dātā — dárce milodarů; śaraṇyaḥ — ochránce odevzdaných; ca — a; yathā — jako; hi — jistě; auśīnaraḥ — země jménem Uśīnara; śibiḥ — Śibi; yaśaḥ — proslulost; vitanitā — šiřitel; svānām — příbuzných; dauṣyantiḥ iva — jako Bharata, syn Duṣyanty; yajvanām — těch, kteří vykonali mnoho obětí.

Překlad

Toto dítě bude stejně velkodušným dárcem milodarů a ochráncem odevzdaných duší, jako slavný král Śibi ze země Uśīnara. Jméno a slávu své rodiny bude šířit jako Bharata, syn Mahārāje Duṣyanty.

Význam

Král je slavný tím, jak rozdává milodary, vykonává yajñi, chrání odevzdané duše atd. Kṣatriyský král je pyšný na to, jak poskytuje ochranu odevzdaným duším. Takový královský postoj se nazývá īśvara-bhāva neboli opravdová moc chránit správnou věc. V Bhagavad-gītě Pán nabádá všechny živé bytosti, aby se Mu odevzdaly, a slibuje jim veškerou ochranu. Pán je všemocný a věrný Svému slovu, a proto nikdy nenechá Své oddané bez ochrany. Král, který je zástupcem Pána, musí mít také tento přístup — za každou cenu poskytovat ochranu odevzdaným duším. Mahārāja Śibi, král Uśīnary, byl blízkým přítelem Mahārāje Yayātiho, a oba se dostali na nebeské planety. Mahārāja Śibi znal nebeskou planetu, na kterou bude po smrti přemístěn, a její popis podává Mahābhārata (Ādi-parva, 96.6-9). Byl tak velkomyslný, že chtěl svoje výsadní místo v nebeském království přenechat Yayātimu, který ho však nepřijal. Yayāti se odebral na nebeskou planetu společně s velkými ṛṣii jako byl Aṣṭaka a další. Na cestě k nebi ṛṣiové požádali Yayātiho, aby jim popsal Śibiho zbožné skutky. Stal se členem shromáždění Yamarāje, kterého začal uctívat jako své božstvo. Jak je potvrzeno v Bhagavad-gītě, ti, kteří uctívají polobohy, jdou na planety polobohů (yānti deva-vratā devān); Mahārāja Śibi se tedy stal společníkem velké vaiṣṇavské autority Yamarāje na jeho planetě. Dokud pobýval na Zemi, byl známý jako ochránce odevzdaných duší a dárce milodarů, a byl tím velice proslulý. Král nebes na sebe jednou vzal podobu ptáka lovícího holuby (orla), a Agni, bůh ohně, na sebe vzal podobu holuba. Holub, kterého orel pronásledoval, se uchýlil do náruče Mahārāje Śibiho, a dravý orel chtěl holuba od krále získat. Král mu nabídl k jídlu jiné maso, jen ať holuba nezabíjí. Dravec odmítl královu nabídku přijmout, ale nakonec se dohodli, že se orel spokojí s tím, když mu král dá maso z vlastního těla, které bude vážit stejně jako celý holub. Král si začal odřezávat maso z těla, aby vyvážil holuba, ale mystický holub byl vždy o něco těžší. Nakonec se král nechal s holubem zvážit celý, a tento čin oba polobohy velice potěšil. Odhalili svou skutečnou totožnost jako král nebes a bůh ohně, a králi požehnali. Za jeho velké činy opěvoval Mahārāje Śibiho také Devarṣi Nārada; zvláště za jeho milodary a poskytování ochrany. Mahārāja Śibi obětoval v zájmu lidských bytostí svého království i vlastního syna. Parīkṣit se tedy měl stát druhým Śibim v rozdávání milodarů a poskytování ochrany.

Dauṣyanti Bharata: V dějinách se objevuje mnoho Bharatů, a nejslavnější z nich jsou Bharata — bratr Pána Rāmy, Bharata — syn krále Ṛṣabhy a Bharata — syn Mahārāje Duṣyanty. Všichni tito Bharatové jsou historické osobnosti známé v celém vesmíru. Tato planeta Země se nazývá Bhārata nebo Bhārata-varṣa podle krále Bharaty, syna Ṛṣabhy; i když podle některých názorů se tato Země nazývá Bhārata podle vlády syna Duṣyanty. My jsme osobně toho přesvědčení, že název Bhārata-varṣa se odvozuje od vlády syna krále Ṛṣabhy. Před ním se Země jmenovala Ilāvṛta-varṣa, ale bezprostředně po korunovaci Bharaty, syna Ṛṣabhy, proslula jako Bhārata-varṣa.

To vše ovšem neznamená, že Bharata — syn Mahārāje Duṣyanty je méně významný. Je synem slavné krasavice Śakuntaly. Mahārāja Duṣyanta se v lese zamiloval do Śakuntaly a došlo k početí Bharaty. Poté Mahārāja kletbou Kaṇvy Muniho na svou ženu Śakuntalu zapomněl a malého Bharatu vychovávala matka sama v lese. Už v dětství byl tak mocný, že vyzýval k boji lvy a slony v lese a zápasil s nimi jako když si malé děti hrají s kočkami a psy. Tento silný chlapec, který byl silnější než novodobý Tarzan, dostal od ṛṣiů v lese jméno Sarvadamana neboli ten, který dokáže ovládnout každého. Úplný popis Mahārāje Bharaty podává Mahābhārata, Ādi-parva. Pāṇḍuovci či Kuruovci jsou někdy oslovováni Bhārata, neboť se narodili v dynastii slavného Mahārāje Bharaty, syna krále Duṣyanty.

1.12.21

Verš

dhanvinām agraṇīr eṣa
tulyaś cārjunayor dvayoḥ
hutāśa iva durdharṣaḥ
samudra iva dustaraḥ

Synonyma

dhanvinām — z velkých lučištníků; agraṇīḥ — přední; eṣaḥ — toto dítě; tulyaḥ — stejně dobrý; ca — a; arjunayoḥ — z Arjunů; dvayoḥ — ze dvou; hutāśaḥ — oheň; iva — jako; durdharṣaḥ — nezastavitelný; samudraḥ — oceán; iva — jako; dustaraḥ — nepřekonatelný.

Překlad

Mezi velkými lučištníky bude toto dítě stejně dobré jako Arjuna. Bude nezastavitelný jako oheň a nepřekonatelný jako oceán.

Význam

V dějinách se objevují dva Arjunové. Jedním je Kārtavīrya Arjuna, král Haihayi, a druhým je praotec nově narozeného dítěte. Oba Arjunové byli proslulí lučištníci a malému Parīkṣitovi je předpovězeno, že se jim oběma vyrovná, zvláště v boji. Nyní podáme krátký popis Arjuny—Pāṇḍuovce.

Pāṇḍuovec Arjuna je veliký hrdina Bhagavad-gīty. Je kṣatriyským synem Mahārāje Pāṇḍua. Královna Kuntīdevī si mohla zavolat jakéhokoliv poloboha a zavolala Indru, který v ní počal Arjunu. Arjuna je tedy úplnou částí nebeského krále Indry. Narodil se v měsíci Phālguna (únor — březen), a proto se mu také říká Phālguni. Když přišel na tento svět jako syn Kuntī, vzduchem se nesla zpráva o jeho velikosti a uvítacího obřadu se zúčastnily všechny významné osobnosti z různých částí vesmíru — polobozi, Gandharvové, Ādityové (obyvatelé Slunce), Rudrové, Vasuové, Nāgové, různí důležití ṛṣiové (mudrci), Apsary (nebeské kurtizány) a další. Apsary způsobovaly všem potěšení svými nebeskými tanci a písněmi. Vasudeva, otec Pána Kṛṣṇy a Arjunův strýc z matčiny strany, poslal svého kněze Kaśyapu, aby Arjunu očistil všemi předepsanými saṁskārami, očistnými obřady. Saṁskāra, při které dostal jméno, byla vykonána v přítomnosti ṛṣiů obývajících Śataśṛṅgu. Oženil se se čtyřmi manželkami, Draupadī, Subhadrou, Citraṅgadou a Ulūpī, od kterých dostal čtyři syny, kteří se jmenovali Śrutakīrti, Abhimanyu, Babhruvāhana a Irāvān.

Během svého studentského života byl společně s ostatními Pāṇḍuovci a Kuruovci svěřen do péče velkého profesora Droṇācāryi. Svojí intenzitou studia ovšem všechny předčil a Droṇācārya byl s jeho disciplínou a náklonností spokojen — uznal ho za prvotřídního učence a s láskou a radostí mu udělil všechna požehnání vojenské vědy. Arjuna byl tak horlivým studentem, že se cvičil ve střelbě z luku dokonce i v noci, a profesor Droṇācārya se proto rozhodl udělat z něho nejlepšího lučištníka na světě. Složil úžasným způsobem zkoušku ze střelby na terč a Droṇācārya byl nesmírně potěšen. Královské rodiny v Maṇipuru a Tripuru patří k potomstvu Arjunova syna Babhruvāhana. Arjuna zachránil Droṇācāryu před útokem krokodýla a ācārya s ním byl tak spokojen, že ho obdaroval zbraní zvanou brahmaśiras. Mahārāja Drupada byl nepřítelem Droṇācāryi, a když na ācāryu zaútočil, Arjuna ho zajal a přivedl před svého mistra. Obléhal město Ahicchatru, které patřilo Mahārājovi Drupadovi, a po jeho obsazení ho předal Droṇācāryovi. Když od něho dostal tajné pokyny, jak používat zbraň brahmaśiras, Arjuna slíbil Droṇācāryovi, že tuto zbraň použije tehdy, když se on (Droṇācārya) stane osobně jeho nepřítelem. Ācārya tak předpovídal bitvu na Kurukṣetře, v níž bojoval na opačné straně. Mahārāja Drupada, přestože byl poražen Arjunou ve jménu jeho učitele Droṇācāryi, se rozhodl dát svému mladému protivníkovi svoji dceru Draupadī, ale byl zklamán nepravdivými zprávami, že Arjuna uhořel v domě z šelaku, což bylo úkladem Duryodhany. Uspořádal proto soutěž při Draupadině osobním výběru ženicha, na níž se měli princové pokusit prostřelit oko ryby visící na stropě. Tato podmínka byla zvolená schválně, jelikož Arjuna byl jediný, kdo ji mohl splnit. Tak se králi podařilo provdat svoji dceru za Arjunu, kterému byla rovnocennou partnerkou. Pāṇḍuovští bratři tehdy žili podle dohody s Duryodhanou v nepoznání a přišli na námluvy k Draupadī v šatech brāhmaṇů. Když všichni shromáždění kṣatriyští králové viděli, jak Draupadī ověnčuje jako svého pána chudého brāhmaṇu, Śrī Kṛṣṇa prozradil jeho totožnost Balarāmovi.

S Ulūpī se setkal v Haridvāru (Hardwaru) a byl touto dívkou z Nāgaloky okouzlen. Tak se narodil Iravān. Podobně se také setkal s Citrāṅgadou, dcerou krále Maṇipuru, a narodil se Babhruvāhana. Pán Śrī Kṛṣṇa naplánoval, jak může Arjuna unést Jeho sestru Subhadru, neboť Baladeva ji chtěl dát Duryodhanovi. Yudhiṣṭhira se Śrī Kṛṣṇou souhlasil a Arjuna tedy násilím unesl Subhadru a oženil se s ní. Synem Subhadry je Abhimanyu, otec Parīkṣita Mahārāje, který se však už narodil jako pohrobek. Arjuna uspokojil boha ohně tím, že zapálil les Khāṇḍava, a dostal od něho za to jednu zbraň. Zapálení lesa Khāṇḍava rozhněvalo Indru, a ten začal s pomocí všech ostatních polobohů proti Arjunovi za jeho velkou opovážlivost bojovat. Arjuna je porazil a Indradeva se vrátil do svého nebeského království. Arjuna také slíbil veškerou ochranu jednomu Mayāsurovi, a ten mu daroval vzácnou lasturu, která byla slavná pod jménem Devadatta. Dostal také mnoho jiných cenných zbraní od Indradeva, jehož uspokojila jeho udatnost.

Když Mahārāja Yudhiṣṭhira už ztrácel naději, že porazí krále Magadhy Jarāsandhu, byl to právě Arjuna, kdo ho ujistil o vítězství, a společně s Bhīmou a Pánem Kṛṣṇou se vydal do Magadhy Jarāsandhu zabít. Když vyjel, aby všechny krále světa přivedl pod nadvládu Pāṇḍuovců (což se dělávalo vždy po korunovaci nového panovníka), dobyl zemi jménem Kelinda a podrobil si krále Bhagadattu. Pak projížděl zeměmi Antagiri, Ulūkapurem, Modāpurem a dalšími a podrobil všechny tamní panovníky.

Jednou se podrobil přísným pokáním a Indradeva ho později odměnil. Také Pán Śiva chtěl vyzkoušet Arjunovu sílu a vydal se za ním v podobě domorodce. Došlo mezi nimi k velkému boji a Pán Śiva s ním byl nakonec spokojen a odhalil svou totožnost. Arjuna se k němu modlil se vší pokorou a potěšený polobůh ho obdaroval zbraní pāśupata. Získal mnoho jiných důležitých zbraní od různých polobohů, jako byla daṇḍāstra od Yamarāje, pāśāstra od Varuṇy a antardhānāstra od Kuvery, strážce pokladů nebeského království. Indra ho pozval do své říše, na planetu Indraloku, která se nachází nad planetou Měsícem. Byl zde srdečně přivítán jejími obyvateli a byl mu umožněn přístup do Indradevova nebeského parlamentu. Pak se setkal s Indradevem, který ho nejen obdaroval svojí zbraní vajra, ale také ho naučil vojenské a hudební vědě známé na této nebeské planetě. Indra je vlastně skutečným otcem Arjuny, a nepřímo ho proto chtěl pobavit slavnou nebeskou kurtizánou Urvaśī, proslulou krasavicí. Nebeské kurtizány jsou vždy chtivé a Urvaśī velice toužila po spojení s Arjunou, nejsilnější lidskou bytostí. Navštívila ho v jeho pokoji a vyjádřila svoji touhu, ale Arjuna si zachoval svůj bezúhonný charakter tím, že před ní zavřel oči, oslovil ji jako matku kuruovské dynastie a zařadil ji do kategorie svých matek ke Kuntī, Mādrī a Śacīdevī, manželce Indradeva. Zklamaná Urvaśī Arjunu proklela a odešla. Na nebeské planetě se také setkal s velkým proslulým asketou Lomaśou a modlil se k němu za ochranu Mahārāje Yudhiṣṭhira.

Když se jeho nepřátelský bratranec Duryodhana dostal do spárů Gandharvů, chtěl ho zachránit a žádal Gandharvy, aby Duryodhanu propustili. Oni však odmítli a Arjuna s nimi bojoval a Duryodhanu osvobodil. Když všichni Pāṇḍuovci žili inkognito, představil se na dvoře krále Virāṭa jako eunuch a byl zaměstnán jako hudební učitel Uttary, své budoucí snachy. Na Virāṭově dvoře vystupoval pod jménem Bṛhannala. Jako Bṛhannala bojoval za Uttaru, syna krále Virāṭa, a porazil tak Kuruovce v boji nepoznán. Jeho tajné zbraně byly bezpečně uschovány ve stromu somi, a on nařídil Uttaře, aby je přinesla. Uttarā byla později seznámena s jeho totožností a s totožností jeho bratrů. Droṇācārya dostal zprávy o přítomnosti Arjuny v boji mezi Kuruovci a Virāṭovci. Arjuna také zabil mnoho velkých generálů v bitvě na Kurukṣetře — jeho rukou padl Karṇa a další. Po skončení této bitvy potrestal Aśvatthāmu, který zabil všech pět synů Draupadī. Poté se všichni bratři odebrali za Bhīṣmadevem.

* Virāṭův syn se jmenuje Uttara a dcera má jméno Uttarā. (Pozn. překl.)

Jen kvůli Arjunovi Pán na Kuruovském bitevním poli znovu přednesl velkou filozofickou rozpravu známou jako Bhagavad-gītā. Jeho podivuhodné činy na Kuruovském bitevním poli poutavě popisuje Mahābhārata. Arjunu ovšem porazil v Manipuru jeho syn Babhruvāhana. Upadl do bezvědomí a Ulūpī ho zachránila. Po odchodu Pána Kṛṣṇy z tohoto světa doručil Arjuna vzkaz Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi. Navštívil také Dvāraku a všechny vdovy Pána Kṛṣṇy tam před ním naříkaly. Přivedl je všechny za Vasudevem a uklidnil je. Později, když Vasudeva odešel, vykonal v nepřítomnosti Kṛṣṇy jeho pohřební obřad. Když odváděl všechny Kṛṣṇovy ženy do Indraprasthy, byl na cestě přepaden a nepodařilo se mu je ubránit. Nakonec se všichni bratři vydali na radu Vyāsadeva do Mahāprasthāny. Cestou se na požádání svého bratra vzdal všech svých důležitých zbraní a zahodil je do vody jako zbytečné.

1.12.22

Verš

mṛgendra iva vikrānto
niṣevyo himavān iva
titikṣur vasudhevāsau
sahiṣṇuḥ pitarāv iva

Synonyma

mṛgendraḥ — lev; iva — jako; vikrāntaḥ — silný; niṣevyaḥ — hoden, aby se k němu uchýlili; himavān — Himálaj; iva — jako; titikṣuḥ — snášenlivost; vasudhā iva — jako Země; asau — dítě; sahiṣṇuḥ — shovívavý; pitarau — rodiče; iva — jako.

Překlad

Toto dítě bude silné jako lev a bude stejně příhodným útočištěm jako je Himálaj. Bude snášenlivý jako Země a právě tak shovívavý, jako byli jeho rodiče.

Význam

Člověk je přirovnáván ke lvu, je-li velice silný a důsledný při pronásledování nepřítele. Člověk má být doma beránkem, ale při honu má být lvem. Lev nikdy nenechá svou oběť utéci a stejně tak hlavě státu by nikdy neměl uniknout žádný nepřítel. Himálaj je proslulý svým bohatstvím. Je v něm bezpočet obyvatelných jeskyní, bezpočet stromů plodících dobré plody k jídlu, prameny dobré pitné vody a byliny a minerály na léčení nemocí. Každý člověk, který hmotně není příliš na výši, se může do těchto velkých hor uchýlit a dostane se mu tam všeho co potřebuje. Velkého úkrytu v Himálaji mohou využít materialisté i spiritualisté. Obyvatelé Země narušují její povrch mnoha způsoby, v poslední době dokonce různými atomovými výbuchy, a Země své obyvatele přesto snáší, jako matka, která odpouští malým dětem. Rodiče jsou k dětem vždy shovívaví i přes všechny jejich nezbednosti. Ideální král by měl mít všechny tyto dobré vlastnosti a malému Parīkṣitovi je předpovězeno, že je bude mít v plné míře a dokonalosti.

1.12.23

Verš

pitāmaha-samaḥ sāmye
prasāde giriśopamaḥ
āśrayaḥ sarva-bhūtānāṁ
yathā devo ramāśrayaḥ

Synonyma

pitāmaha — praotec, Brahmā; samaḥ — stejně dobrý; sāmye — ve věcech; prasāde — štědrosti a velkorysosti; giriśa — Pán Śiva; upamaḥ — podobně vyrovnaný; āśrayaḥ — útočiště; sarva — všech; bhūtānām — živých bytostí; yathā — jako; devaḥ — Nejvyšší Pán; ramā-āśrayaḥ — Osobnost Božství.

Překlad

Toto dítě bude mít vyrovnanou mysl jako jeho děd Yudhiṣṭhira nebo jako praotec Brahmā. Bude velkorysý jako Śiva, pán hory Kailāsa. A bude útočištěm pro každého, jako Nejvyšší Osobnost Božství Nārāyaṇa, k Němuž se uchyluje i bohyně štěstí.

Význam

Vyrovnanost mysli se vztahuje jak na Mahārāje Yudhiṣṭhira, tak na Brahmu, praotce všech živých bytostí. Podle Śrīdhara Svāmīho tento verš odkazuje na Brahmu, ale podle Viśvanātha Cakravartīho jde přímo o děda dítěte Mahārāje Yudhiṣṭhira. V obou případech je však přirovnání stejně dobré, jelikož oba jsou to uznaní zástupci Nejvyššího Pána, a oba proto musejí zachovávat vyrovnanost mysli, neboť pracují pro dobro živých bytostí. Každý zodpovědný představitel nejvyšších složek vlády musí snášet různé druhy náporu od samotných lidí, pro které pracuje. Brahmājīho kritizovaly i gopī, nejdokonalejší oddané Pána. Gopī byly nespokojené s prací Brahmājīho proto, že Pán Brahmā jako stvořitel tohoto vesmíru stvořil oční víčka, která jim bránila vidět Pána Kṛṣṇu neustále. Nedokázaly snášet okamžik mrknutí, při kterém byl pohled na jejich milovaného Pána Kṛṣṇu zakrytý. Co potom říci o jiných, kteří se staví kriticky ke všemu, co zodpovědný člověk dělá? Také Mahārāja Yudhiṣṭhira se musel vypořádat s mnoha obtížnými situacemi, které mu připravili jeho nepřátelé, a ve všech kritických chvílích dokázal, že si umí zachovávat vyrovnanost mysli tím nejdokonalejším způsobem. Oba praotcové jsou tedy dobrým příkladem ohledně vyrovnanosti mysli.

Pán Śiva je slavný polobůh, který obdarovává žebráky. Nazývá se proto Āśutoṣa neboli ten, jehož je velice snadné potěšit. Jeho jménem je rovněž Bhūtanātha, pán obyčejných lidí, kteří k němu tíhnou pro jeho velkorysé dary, aniž by uvažovali o následcích. Rāvaṇa byl velice připoutaný k Pánu Śivovi, a jelikož ho snadno potěšil, stal se tak mocným, že chtěl vyzvat autoritu Pána Rāmy. Śiva samozřejmě nikdy nepomohl Rāvaṇovi v boji proti Rāmovi, který byl Nejvyšší Osobností Božství a Pánem Śivy. Vṛkāsurovi udělil Śiva požehnání, které bylo nejen nevhodné, ale také nebezpečné. Vṛkāsura získal milostí Śivy moc rozbít komukoliv hlavu pouze tím, že se jí dotkne. Přestože Śiva ho touto mocí obdařil, vychytralý démon chtěl ihned udělat pokus a dotknout se Śivovy hlavy. Pán Śiva se musel zachránit tím, že utekl k Viṣṇuovi, a Pán Viṣṇu za pomoci Své iluzorní energie požádal Vṛkāsuru, aby pokus provedl se svojí hlavou. Vṛkāsura tak učinil, čímž zničil sám sebe a svět byl zachráněn před mnoha problémy, které mohl tento prohnaný žebrák u polobohů způsobit. Je důležité si uvědomit, že Pán Śiva nikdy nikomu neodepře žádný dar. Je tedy absolutně štědrý, přestože někdy je to chybou.

Ramā znamená bohyně štěstí a jejím útočištěm je Pán Viṣṇu. Pán Viṣṇu je udržovatelem všech živých bytostí. Existuje bezpočet živých bytostí, a to nejen na této planetě, ale i ostatních planetách. Všechny jsou zaopatřeny všemi životními potřebami, které jsou nezbytné pro jejich postupný pokrok k vrcholu seberealizace. Pokud se však věnují uspokojování smyslů, působením māyi, iluzorní energie, se dostávají do nesnází a putují po cestě ubírající se za vidinou hospodářského rozvoje. Takovýto hospodářský rozvoj ovšem nikdy neskončí úspěchem, jelikož je iluzorní. Tito lidé vždy vyhledávají milost iluzorní bohyně štěstí a nevědí, že bohyně štěstí může žít jedině pod ochranou Viṣṇua. Bez Viṣṇua je bohyně štěstí iluzí. Musíme proto vyhledávat ochranu Viṣṇua a neobracet se přímo na bohyni štěstí. Pouze Viṣṇu a oddaní Viṣṇua mohou poskytnout ochranu všem. A jelikož Mahārāja Parīkṣit byl sám pod ochranou Viṣṇua, mohl plně ochránit každého, kdo si přál žít pod jeho vládou.

1.12.24

Verš

sarva-sad-guṇa-māhātmye
eṣa kṛṣṇam anuvrataḥ
rantideva ivodāro
yayātir iva dhārmikaḥ

Synonyma

sarva-sat-guṇa-māhātmye — oslavený všemi božskými vlastnostmi; eṣaḥ — toto dítě; kṛṣṇam — jako Pán Kṛṣṇa; anuvrataḥ — kráčející v Jeho stopách; rantidevaḥ — Rantideva; iva — jako; udāraḥ — svojí velkodušností; yayātiḥ — Yayāti; iva — jako; dhārmikaḥ — ve věcech náboženství.

Překlad

Toto dítě bude téměř stejně dobré jako Pán Śrī Kṛṣṇa, neboť půjde v Jeho šlépějích. Svojí velkodušností bude proslulý jako král Rantideva a ve věcech náboženství bude jako Mahārāja Yayāti.

Význam

Posledním pokynem Pána Śrī Kṛṣṇy v Bhagavad-gītě je, že člověk se má vzdát všeho a má pouze kráčet v Pánových stopách. Méně inteligentní lidé s tímto velikým pokynem bohužel nesouhlasí, ale je-li někdo skutečně inteligentní, pak tento vznešený pokyn přijme a získá nesmírný prospěch. Pošetilí lidé nevědí, že vlastnosti se vyvíjejí podle toho, s kým se člověk stýká a v jaké společnosti se nachází. Ve styku s ohněm se předmět rozžhaví a to platí i v hmotném smyslu. Ve styku s Nejvyšší Osobností Božství člověk získá stejné vlastnosti jako Pán. Jak jsme již dříve rozebrali, důvěrnou společností s Pánem může člověk získat sedmdesát osm procent božských vlastností. Stýkat se s Pánem znamená dodržovat Pánovy pokyny. Pán není hmotný předmět, se kterým se můžeme stýkat jedině v jeho bezprostřední přítomnosti. Pán je přítomný vždy a všude. Můžeme být v Jeho společnosti jednoduše tím, že budeme dodržovat Jeho pokyny, protože Pán a Jeho pokyny a Pán a Jeho jméno, sláva, vlastnosti a příslušenství se navzájem neliší a představují absolutní poznání. Mahārāja Parīkṣit se s Pánem setkal už v lůně své matky a stýkal se s Ním do posledního dne svého vzácného života a tak získal všechny nezbytné dobré vlastnosti Pána v plné dokonalosti.

Rantideva: Král dávných věků, žijící ještě před obdobím Mahābhāraty. Mluvil o něm Nārada Muni, když poučoval Sañjayu, jak uvádí Mahābhārata (Droṇa-parva 67). Byl to veliký král, který štědře nabízel pohostinství a rozdával jídlo. Dokonce i Pán Śrī Kṛṣṇa chválil jeho dobročinnost a pohostinnost. Velký Vasiṣṭha Muni krále požehnal za to, že mu dal studenou vodu, a umožnil mu tak dosáhnout nebeské planety. Dával ovoce, kořeny a listy ṛṣiům a oni mu požehnali splněním jeho přání. Přestože se narodil jako kṣatriya, za celý život nesnědl ani kousek masa. Zvláště pohostinný byl k Vasiṣṭhovi Munimu a díky jeho požehnáním se dostal na vyšší planety. Je jedním ze zbožných králů, na které se lidé upamatovávají ráno a večer.

Yayāti: Velký světový panovník a původní otec všech velkých národů, které patří k āryanské a indoevropské rase. Je synem Mahārāje Nahuṣe a vládcem světa se stal díky tomu, že z jeho staršího bratra vyrostl velký a osvobozený svatý mystik. Vládl světu několik tisíc let a vykonal mnoho obětí a zbožných činů, které se zapsaly do dějin, i když v raném mládí byl velice chtivý a byl hrdinou mnoha romantických příběhů. Zamiloval se do Devayānī, nejmilovanější dcery Śukrācāryi. Devayānī si ho přála za svého manžela, ale on ji nejprve odmítl, jelikož byla dcerou brāhmaṇy. Podle śāster se s dcerou brāhmaṇy může oženit pouze brāhmaṇa. Lidé byli velice opatrní, aby na světě nepřibývala varṇa-saṅkara. Śukrācārya pozměnil tento zákon o zakázaném manželství a přiměl císaře Yayātiho k tomu, aby Devayānī přijal jako svoji manželku. Devayānī měla přítelkyni jménem Śarmiṣṭhā, která se do krále také zamilovala a šla proto společně s Devayānī. Śukrācārya zakázal císaři Yayātimu volat Śarmiṣṭhu do své ložnice, ale Yayāti nedovedl jeho nařízení důsledně dodržet. Oženil se potají i s ní a počal s ní syny. Když se to dozvěděla Devayānī, šla si ke svému otci stěžovat. Yayāti byl k Devayānī velice připoutaný a když navštívil svého tchána, aby ji zavolal zpět, Śukrācārya se na něho hněval a proklel ho k impotenci. Yayāti prosil tchána, aby stáhl svoji kletbu, ale mudrc mu řekl, že bude opět potentní jedině tehdy, když si vyžádá mládí od svých synů a je nechá zestárnout. Yayāti měl pět synů; dva s Devayānī a tři se Śarmiṣṭhou. Těchto pět synů, kteří se jmenovali Yadu, Turvasu, Druhyu, Anu a Pūru, započalo pět slavných dynastií, které se rozšířily po celém světě — (1) dynastie Yaduovců, (2) dynastie Yavanů (Turků), (3) dynastie Bhoja, (4) dynastie Mleccha (Řeků) a (5) dynastie Paurava. Svými zbožnými činy dosáhl nebeských planet, ale poklesl odtamtud, protože se příliš vychvaloval a jiné velké duše kritizoval. Po tomto pádu mu jeho dcera a vnuk věnovali svou zásobu ctnosti a on byl za pomoci svého vnuka a přítele Śibiho znovu povýšen do nebeského království, kde se stal členem shromáždění Yamarāje, se kterým dodnes pobývá jako oddaný. Vykonal více než tisíc různých obětí, velice štědře rozdával milodary a byl velice vlivným králem. Jeho majestátní moc působila po celém světě. Jeho nejmladší syn se mu nakonec rozhodl věnovat své mládí, když ho trápily chtivé touhy, třebaže to bylo na tisíc let. Nakonec se odpoutal od světského života a vrátil mladost svému synovi Pūruovi. Chtěl Pūruovi předat celé království, ale jeho šlechtici a poddaní nesouhlasili. Když však svým poddaným vylíčil velikost Pūrua, svolili ho přijmout za krále, a Yayāti se tak zřekl rodinného života a odešel do lesa.

1.12.25

Verš

dhṛtyā bali-samaḥ kṛṣṇe
prahrāda iva sad-grahaḥ
āhartaiṣo ’śvamedhānāṁ
vṛddhānāṁ paryupāsakaḥ

Synonyma

dhṛtyā — trpělivostí; bali-samaḥ — jako Bali Mahārāja; kṛṣṇe — k Pánu Śrī Kṛṣṇovi; prahrāda — Prahlāda Mahārāja; iva — jako; sat-grahaḥ — oddaný; āhartā — vykonavatel; eṣaḥ — toto dítě; aśvamedhānām — obětí Aśvamedha; vṛddhānām — starých a zkušených mužů; paryupāsakaḥ — následovník.

Překlad

Toto dítě bude trpělivé jako Bali Mahārāja, bude věrným oddaným Pána Kṛṣṇy jako Prahlāda Mahārāja, vykoná mnoho obětí aśvamedha a bude následovat staré a zkušené muže.

Význam

Bali Mahārāja: Jedna ze dvanácti autorit na oddanou službu Pánu. Bali Mahārāja je velkou autoritou na oddanou službu, protože obětoval vše pro potěšení Pána a přerušil spojení se svým takzvaným duchovním mistrem, který mu bránil v tom, aby riskoval vše pro službu Pánu. Nejvyšší dokonalostí náboženského života je dosáhnout stupně bezvýhradné a bezdůvodné oddané služby Pánu, které nebrání žádné světské závazky. Bali Mahārāja byl odhodlaný vzdát se pro uspokojení Pána všeho a o žádné překážky se nestaral. Je vnukem Prahlāda Mahārāje, další autority na oddanou službu Pánu. Baliho Mahārāje a příběh o jeho setkání s Viṣṇuem Vāmanadevem popisuje osmý zpěv Śrīmad-Bhāgavatamu (kapitoly 11Ä24).

Prahlāda Mahārāja: Dokonalý oddaný Pána Kṛṣṇy (Viṣṇua). Jeho otec Hiraṇyakaśipu ho tvrdě trestal ve věku pouhých pěti let za to, že se stal čistým oddaným Pána. Byl prvním synem Hiraṇyakaṣipua a jeho matka se jmenovala Kayādhu. Prahlāda Mahārāja byl autoritou na oddanou službu Pánu, protože nechal svého otce zabít Pánem Nṛsiṁhadevem, čímž dal příklad, že i otec má být odstraněn z cesty oddané služby, je-li na této cestě překážkou. Měl čtyři syny a nejstarší z nich, Virocana, je otcem Baliho Mahārāje, o kterém jsme mluvili předtím. Příběh o činnostech Prahlāda Mahārāje popisuje sedmý zpěv Śrīmad-Bhāgavatamu.

1.12.26

Verš

rājarṣīṇāṁ janayitā
śāstā cotpatha-gāminām
nigrahītā kaler eṣa
bhuvo dharmasya kāraṇāt

Synonyma

rāja-ṛṣīnām — králové s vlastnostmi mudrců; janayitā — původce; śāstā — ten, kdo trestá; ca — a; utpatha-gāminām — povýšence; nigrahītā — ten, kdo obtěžuje; kaleḥ — hádavé; eṣaḥ — tohoto; bhuvaḥ — světa; dharmasya — náboženství; kāraṇāt — kvůli.

Překlad

Toto dítě bude otcem králů, kteří budou mít vlastnosti mudrců. V zájmu světového míru a náboženství bude trestat povýšené a hádavé.

Význam

Nejmoudřejší člověk na světě je oddaný Pána. O mudrcích se říká, že jsou moudří, a různé skupiny moudrých lidí se zabývají různými druhy poznání. Dokud tedy král nebo hlava státu není nejmoudřejším člověkem, nemůže ovládat moudré lidi ve svém státě. Všichni králové, kteří patřili ke královskému rodu Mahārāje Yudhiṣṭhira, byli bez výjimky nejmoudřejšími lidmi své doby, a totéž se předpovídá Mahārājovi Parīkṣitovi a jeho synovi Mahārājovi Janamejayovi, který se měl teprve narodit. Takoví moudří králové byli schopni trestat povýšence a vyhánět Kaliho neboli hádavé elementy. Jak se ukáže v příštích kapitolách, Mahārāja Parīkṣit chtěl zabít zosobněného Kaliho, který se pokoušel zabít krávu, symbolu míru a náboženství. Příznaky věku Kali jsou (1) víno, (2) ženy, (3) hazardní hry a (4) jatka. Moudří vládci všech států by se měli naučit od Mahārāje Parīkṣita jak udržovat mír a morálku pokořením povýšených a hádavých lidí, kteří holdují vínu, nedovolenému styku se ženami, hazardním hrám a jedení masa dodávaného z legálně vedených jatek. V tomto věku Kali je činnost všech těchto zdrojů hádek legálně povolena. Jak potom můžeme v takovém státě očekávat mír a morálku? Otcové státu se proto musí držet zásad moudrosti a být oddaní Pánu, trestat narušitele pořádku a potírat zdroje hádek, které jsme výše uvedli. Pokud chceme, aby oheň hořel, musíme přikládat suché palivo. Oheň a mokré dříví jdou špatně dohromady. Mír a morálka mohou vzkvétat pouze na zásadách Mahārāje Parīkṣita a jeho následovníků.

1.12.27

Verš

takṣakād ātmano mṛtyuṁ
dvija-putropasarjitāt
prapatsyata upaśrutya
mukta-saṅgaḥ padaṁ hareḥ

Synonyma

takṣakāt — okřídleným hadem; ātmanaḥ — jeho vlastního já; mṛtyum — smrt; dvija-putra — syn brāhmaṇy; upasarjitāt — poslaný od; prapatsyate — nalezne útočiště u; upaśrutya — když uslyší; mukta-saṅgaḥ — osvobozený od všech pout; padam — postavení; hareḥ — Pána.

Překlad

Až uslyší o své smrti, kterou způsobí uštknutí okřídleného hada, poslaného synem brāhmaṇy, osvobodí se ode všech hmotných pout a odevzdá se Osobnosti Božství. U Pána nalezne své útočiště.

Význam

Hmotná pouta a odevzdání se lotosovým nohám Pána nejdou dohromady. Hmotná pouta znamenají nevědomost ohledně transcendentálního štěstí pod ochranou Pána. Oddaná služba Pánu, kterou oddaný vykonává v hmotném světě, je vlastně postupné praktikování jeho transcendentálního vztahu k Pánu a když uzraje, úplně oddaného očistí od hmotné připoutanosti a umožní mu vrátit se zpátky domů, zpátky k Bohu. Mahārāja Parīkṣit, který byl zvláštně připoután k Pánu od počátku svého těla v lůně matky, měl nad sebou neustále Pánovu ochranu a takzvané varování před jeho smrtí během sedmi dnů od chvíle prokletí synem brāhmaṇy pro něho bylo darem, který mu umožnil, aby se připravil na návrat domů, zpátky k Bohu. Jelikož ho Pán vždy chránil, mohl se Jeho milostí účinkům takové kletby vyhnout, ale on nevyužíval svého privilegia bezdůvodně. Raději se snažil zachovat se co nejlépe a vytěžit co nejvíce i z nepříznivé situace. Po sedm dní nepřetržitě naslouchal Śrīmad-Bhāgavatamu ze správného zdroje, a tím získal útočiště u lotosových nohou Pána.

1.12.28

Verš

jijñāsitātma-yāthārthyo
muner vyāsa-sutād asau
hitvedaṁ nṛpa gaṅgāyāṁ
yāsyaty addhākutobhayam

Synonyma

jijñāsita — až se bude dotazovat; ātma-yāthārthyaḥ — správné poznání o vlastním já; muneḥ — od učeného filozofa; vyāsa-sutāt — syna Vyāsy; asau — on; hitvā — opustí; idam — tato hmotná pouta; nṛpa — ó králi; gaṅgāyām — na břeh Gangy; yāsyati — půjde; addhā — přímo; akutaḥ-bhayam — život beze strachu.

Překlad

Až se bude dotazovat syna Vyāsadeva, který bude velkým filozofem, na náležité sebepoznání, zřekne se všech hmotných pout a dosáhne života beze strachu.

Význam

Hmotné poznání znamená nevědomost o poznání vlastního já. Filozofie znamená hledání pravého poznání vlastního já, tedy poznání seberealizace. Bez seberealizace je filozofie suchou spekulací nebo ztrátou času a energie. Śrīmad-Bhāgavatam poskytuje správné poznání vlastního já a nasloucháním Śrīmad-Bhāgavatamu se člověk může osvobodit od hmotných pout a vstoupit do království, ve kterém neexistuje strach. Tento hmotný svět je plný strachu. Lidé, kteří jsou v něm uvěznění, mají vždy strach jako vězňové. Nikdo ve věznici nemůže narušovat vězeňská pravidla a předpisy a jakmile je někdo naruší, bude to znamenat, že jeho pobyt ve věznici se prodlouží. Podobně se i my v hmotném světě neustále bojíme. Této ustrašenosti se také říká úzkost. Tomuto strachu se říká úzkost. Každý v hmotném životě, ve všech druzích a různých životních podobách je sužován úzkostí, ať už porušuje přírodní zákony nebo ne. Osvobození neboli mukti znamená úlevu od této neustálé úzkosti. To je možné jedině tehdy, když se úzkost změní v oddanou službu Pánu. Śrīmad-Bhāgavatam nám dává příležitost k tomu, abychom změnili hmotnou úzkost na duchovní. K tomu dojde ve společnosti učeného filozofa jako je seberealizovaný Śukadeva Gosvāmī, veliký syn Śrī Vyāsadeva. Když Mahārāja Parīkṣit dostal varování, že zemře, využil této příležitosti k tomu, aby svůj zbývající čas strávil se Śukadevem Gosvāmīm a dosáhl vytouženého výsledku.

Někdy se toto přednášení a naslouchání Śrīmad-Bhāgavatamu snaží napodobovat různí profesionálové, a jejich pošetilé obecenstvo si myslí, že se osvobodí ze spárů hmotných pout a dosáhne života beze strachu. Takové imitované naslouchání Śrīmad-Bhāgavatamu je pouhou neumělou napodobeninou a člověk se nesmí nechat zmást, když směšní chamtivci pořádají takovou bhāgavatam saptāhu, aby se mohli nerušeně dále věnovat svému smyslovému požitku.

1.12.29

Verš

iti rājña upādiśya
viprā jātaka-kovidāḥ
labdhāpacitayaḥ sarve
pratijagmuḥ svakān gṛhān

Synonyma

iti — takto; rājñe — králi; upādiśya — poradili; viprāḥ — osoby dobře znalé Ved; jātaka-kovidāḥ — odborníci na astrologii a vykonávání obřadů při narození dítěte; labdha-apacitayaḥ — ti, kteří byli bohatě odměněni; sarve — oni všichni; pratijagmuḥ — odešli zpátky; svakān — do svých; gṛhān — domů.

Překlad

Tak tedy odborníci na astrologii a na vykonávání obřadů při narození dítěte poučili krále Yudhiṣṭhira o budoucnosti jeho vnuka. Poté se s bohatou odměnou všichni vrátili do svých domovů.

Význam

Vedy jsou studnicí poznání, hmotného i duchovního. Toto poznání se však zaměřuje na dokonalost seberealizace. Můžeme tedy říci, že Vedy poskytují civilizovanému člověku vedení ve všech ohledech. Lidský život je příležitostí osvobodit se od všeho hmotného strádání, a proto má být veden poznáním Ved ve věcech hmotných potřeb i duchovního osvobození. Zvláštní třída inteligentních lidí, kteří se plně zaměřovali na poznání Ved, se nazývala viprové neboli znalci védského poznání. Védské poznání má různá odvětví, z nichž dvě — astrologie a věda o léčení nemocí — jsou pro obyčejného člověka nezbytná. Inteligentní lidé, obecně nazývaní jako brāhmaṇové, se tedy ujímali různých odvětví védského poznání, aby mohli vést společnost. Tito inteligentní lidé studovali dokonce i oddíly týkající se vojenského vzdělání (Dhanur-veda), a proto učiteli tohoto druhu poznání byli rovněž viprové, jako například Droṇācārya a Kṛpācārya.

Slovo vipra, které se zde uvádí, je významné. Mezi vipry a brāhmaṇy je malý rozdíl. Viprové jsou odborníci na karma-kāṇḍu neboli plodonosné činnosti a vedou společnost při zajišťování hmotných životních nezbytností, zatímco brāhmaṇové jsou odborníky na duchovní poznání o transcendenci. Tento oddíl poznání se nazývá jñāna-kāṇḍa a ještě výše je upāsanā-kāṇḍa. Upāsanā-kāṇḍa vrcholí oddanou službou Pánu Viṣṇuovi a brāhmaṇové, kteří dosáhli dokonalosti, se nazývají vaiṣṇavové. Uctívání Viṣṇua je nejvyšším druhem uctívání. Vyspělí brāhmaṇové jsou vaiṣṇavové zaměstnaní transcendentální láskyplnou službou Pánu a Śrīmad-Bhāgavatam, který podává vědu oddané služby, je vaiṣṇavům velice drahý. Jak je vysvětleno na počátku Śrīmad-Bhāgavatamu, jedná se o zralý plod védského poznání a o svrchovaný námět převyšující všechny tři kāṇḍy (karma, jñāna a upāsanā).

Mezi odborníky na karma-kāṇḍu byli zkušení jātaka-viprové, kteří byli dobrými astrology a dokázali jednoduše na základě astrálních výpočtů času (lagna) předpovědět celou budoucnost právě narozeného dítěte. Takoví zkušení jātaka-viprové byli přítomni během narození Mahārāje Parīkṣita, a jeho děd Mahārāja Yudhiṣṭhira je obdaroval v hojnosti zlatem, zemí, vesnicemi, obilím a jinými cennými životními potřebami včetně krav. Tito viprové jsou ve společenské struktuře potřební a je povinností státu zaopatřit je vším pohodlím, jak předepisuje védský systém. Stát dříve dostatečně platil zkušené vipry a oni mohli zdarma poskytovat služby obyčejným lidem a tak bylo toto védské poznání dostupné všem.

1.12.30

Verš

sa eṣa loke vikhyātaḥ
parīkṣid iti yat prabhuḥ
pūrvaṁ dṛṣṭam anudhyāyan
parīkṣeta nareṣv iha

Synonyma

saḥ — on; eṣaḥ — v tomto; loke — světě; vikhyātaḥ — slavný; parīkṣit — ten, který zkouší; iti — takto; yat — co; prabhuḥ — ó můj králi; pūrvam — předtím; dṛṣṭam — viděl; anudhyāyan — neustále rozjímající; parīkṣeta — bude zkoušet; nareṣu — každého člověka; iha — zde.

Překlad

Jeho syn se tedy proslaví po celém světě jako Parīkṣit (zkoušející), neboť bude hledat osobnost, kterou viděl před narozením, a bude proto zkoušet všechny lidské bytosti. Tak bude neustále rozjímat o Pánu.

Význam

Mahārāja Parīkṣit měl to štěstí, že viděl Pána už v lůně své matky, a proto nikdy nepřestával o Pánovi rozjímat. Ten, kdo má ve své mysli obraz transcendentální podoby Pána, nemůže na Pána nikdy zapomenout. Od té doby, kdy malý Parīkṣit vyšel z lůna matky, zkoušel každého, zda to není ona osobnost, kterou poprvé viděl v matčině lůně. Nikdo se však Pánovi nevyrovnal svojí přitažlivostí a nikdo Ho nikdy nepředčil, proto Parīkṣit nikoho takového nenašel. Pán ho však vždy doprovázel díky jeho hledání a Mahārāja Parīkṣit se tak neustále věnoval oddané službě Pánu vzpomínáním.

Śrīla Jīva Gosvāmī v této souvislosti poznamenává, že každé dítě, kterému bude dáno už v nejútlejším dětství ponětí o Pánu, se jistě stane velkým oddaným Pána jako byl Mahārāja Parīkṣit. Ne každý má to štěstí jako Mahārāja Parīkṣit, aby mohl vidět Pána v lůně své matky, ale rodiče mohou svému dítěti takové štěstí dát, pokud si to přejí. V mém vlastním životě se odehrála podobná věc. Můj otec byl čistý oddaný Pána a když mi bylo zhruba pět let, daroval mi malá Božstva Rādhy a Kṛṣṇy. Společně s mojí sestrou jsme napodobovali obřady z nedalekého chrámu Rādhā-Govindy a takto jsme si jako děti hráli. Díky častým návštěvám tohoto chrámu a napodobováním tamních obřadů s mými Božstvy na hraní se u mě vyvinula přirozená náklonnost k Pánu. Můj otec pečlivě dodržoval všechny obřady, odpovídající mému postavení. Později jsem těchto činností na nějaký čas zanechal vlivem společnosti na škole a na fakultě a úplně jsem vyšel ze cviku, ale ještě v době svého mládí jsem se setkal se svým duchovním mistrem Śrī Śrīmad Bhaktisiddhāntou Sarasvatīm Gosvāmīm Mahārājem a obnovil jsem svůj starý zvyk. Božstva, se kterými jsem si dříve hrál, jsem nyní začal pravidelně uctívat podle všech pravidel a zásad. Pokračoval jsem v tom do té doby, dokud jsem nepřerušil styky s rodinou, a jsem vděčný svému šlechetnému otci za to, že mi dal první impuls, který se později vyvinul v usměrněnou oddanou službu díky Jeho Božské Milosti. Také Mahārāja Prahlāda doporučoval, aby děti už v raném věku získaly ponětí o transcendentálních záležitostech, jinak by mohly promarnit příležitost, kterou jim dává lidská životní podoba, jež je sice stejně dočasná jako všechny ostatní, ale zároveň velice cenná.

1.12.31

Verš

sa rāja-putro vavṛdhe
āśu śukla ivoḍupaḥ
āpūryamāṇaḥ pitṛbhiḥ
kāṣṭhābhir iva so ’nvaham

Synonyma

saḥ — ten; rāja-putraḥ — královský syn; vavṛdhe — vyrostl; āśu — velice brzy; śukle — dorůstající měsíc; iva — jako; uḍupaḥ — měsíc; āpūryamāṇaḥ — bujně; pitṛbhiḥ — pod opatrovateli; kāṣṭhābhiḥ — úplný vývin; iva — jako; saḥ — on; anvaham — den za dnem.

Překlad

Stejně jako měsíc po novu narůstá každým dnem, tak královský syn (Parīkṣit) velice brzy vyrostl za péče a plné ochrany svých předků.

1.12.32

Verš

yakṣyamāṇo ’śvamedhena
jñāti-droha-jihāsayā
rājā labdha-dhano dadhyau
nānyatra kara-daṇḍayoḥ

Synonyma

yakṣyamāṇaḥ — přející si vykonat; aśvamedhena — obětí koně; jñāti-droha — boj proti příbuzným; jihāsayā — osvobodit se; rājā — král Yudhiṣṭhira; labdha-dhanaḥ — získat bohatství; dadhyau — přemýšlel o tom; na anyatra — ne jinak; kara-daṇḍayoḥ — daně a pokuty.

Překlad

Tehdy král Yudhiṣṭhira uvažoval o tom, že vykoná oběť koně, aby se osvobodil od hříchů napáchaných bojem proti příbuzným. Nevěděl však, jak získat potřebné jmění, neboť jeho jediné fondy tvořilo vybírání pokut a daní.

Význam

Stejně jako brāhmaṇové a viprové měli právo na podporu od státu, hlava státu měla právo vybírat od občanů daně a pokuty. Po bitvě na Kurukṣetře byla státní pokladnice vyčerpaná a nebyly v ní žádné jiné fondy než to, co se vybralo na daních a pokutách. Tyto fondy hradily pouze státní rozpočet a jelikož král neměl žádný majetek navíc, hledal jiné možnosti, jak získat prostředky, aby vykonal oběť koně. Mahārāja Yudhiṣṭhira chtěl tuto oběť vykonat podle pokynu Bhīṣmadeva.

1.12.33

Verš

tad abhipretam ālakṣya
bhrātaro ’cyuta-coditāḥ
dhanaṁ prahīṇam ājahrur
udīcyāṁ diśi bhūriśaḥ

Synonyma

tat — jeho; abhipretam — přání mysli; ālakṣya — když viděli; bhrātaraḥ — jeho bratři; acyuta — neomylný (Pán Śrī Kṛṣṇa); coditāḥ — na Jeho radu; dhanam — bohatství; prahīṇam — nahromadit; ājahruḥ — vydali se; udīcyām — severní; diśi — směr; bhūriśaḥ — dostatek.

Překlad

Když jeho bratři pochopili královo hluboké přání, nahromadili na radu neomylného Pána Kṛṣṇy dostatek bohatství ze severních zemí (z toho, co zůstalo po králi Maruttovi).

Význam

Mahārāja Marutta: Jeden z velkých světových panovníků. Vládl světu dlouho před obdobím Mahārāje Yudhiṣṭhira. Byl synem Mahārāje Avikṣita a velkým oddaným syna boha Slunce Yamarāje. Jeho bratr Samvarta byl kněžským oponentem velkého Bṛhaspatiho, učeného kněze polobohů. Vykonal jednu oběť zvanou Saṅkara-yajña, se kterou byl Pán tak spokojený, že mu s radostí svěřil do užívání horu ze samého zlata. Tato zlatá hora je někde v Himálaji a moderní dobrodruzi se ji mohou pokusit nalézt. Byl to tak mocný císař, že navečer po vykonání oběti navštěvovali jeho palác polobozi z jiných planet, jako Indra, Candra a Bṛhaspati. A jelikož měl k dispozici zlatou horu, neměl nikdy nouzi o zlato. Celý baldachýn nad jeho obětním oltářem byl ze zlata. Na jeho každodenní oběti byli zváni někteří obyvatelé Vāyuloky (vzdušných planet), aby se urychlilo vaření, které bylo součástí obřadu. Shromáždění polobohů na obřadu vedl Viśvadeva.

Svojí neustálou zbožnou činností se mu podařilo vypudit za hranice svého království veškeré choroby. Svými velkými obětními obřady potěšil všechny obyvatele vyšších planet jako je Devaloka a Pitṛloka. Každý den dával učeným brāhmaṇům milodary v podobě přikrývek, sedátek, dostatečného množství zlata a zajišťoval jim dopravu. Pro jeho štědré milodary a vykonávání mnoha obětí s ním byl král nebes Indradeva plně spokojený a vždy si přál jeho dobro. Díky svým zbožným činnostem zůstával po celý život mladíkem a vládl světu jeden tisíc let, obklopen spokojenými poddanými, ministry, manželkou, syny a bratry. Jeho sklony ke zbožným činnostem chválil dokonce i Pán Śrī Kṛṣṇa. Svoji jedinou dceru dal Maharṣimu Aṅgirovi a jeho požehnáním byl povýšen do nebeského království. Nejprve chtěl nabídnout vykonávání svých obětí učenému knězi Bṛhaspatimu, ale tento polobůh nabídku odmítl, neboť král byl pouze pozemskou lidskou bytostí. Marutta toho velice litoval, ale na radu Nārady Muniho svěřil oběti Samvartovi, který byl ve své práci úspěšný.

Úspěch vykonání každé oběti závisí zcela na knězi, který ji vede. V tomto věku jsou všechny oběti zakázány, jelikož mezi takzvanými brāhmaṇy, kteří se pouze narodili jako synové brāhmaṇů, ale nemají žádné bráhmanské kvalifikace, nezůstal žádný učený kněz. V tomto věku Kali se tedy doporučuje jediná oběť — saṅkīrtana-yajña, jak ji zavedl Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu.

1.12.34

Verš

tena sambhṛta-sambhāro
dharma-putro yudhiṣṭhiraḥ
vājimedhais tribhir bhīto
yajñaiḥ samayajad dharim

Synonyma

tena — s tím bohatstvím; sambhṛta — nahromaděným; sambhāraḥ — vše potřebné; dharma-putraḥ — zbožný král; yudhiṣṭhiraḥ — Yudhiṣṭhira; vājimedhaiḥ — oběťmi koně; tribhiḥ — třikrát; bhītaḥ — mající veliké obavy po bitvě na Kurukṣetře; yajñaiḥ — oběti; samayajat — dokonale uctíval; harim — Osobnost Božství.

Překlad

S tímto bohatstvím král mohl opatřit vše potřebné pro tři oběti koně. Tak zbožný král Yudhiṣṭhira, který měl veliké obavy po bitvě na Kurukṣetře, potěšil Pána Hariho, Osobnost Božství.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira byl ideální a oslavovaný zbožný král celého světa a přesto měl po skončení bitvy na Kurukṣetře veliké obavy, protože v boji došlo k hromadnému zabíjení jen proto, aby on mohl usednout na trůn. Vzal na sebe veškerou zodpovědnost za hříchy napáchané ve válce a aby se všech těchto hříchů zbavil, chtěl vykonat tři oběti, při nichž se na oltáři obětuje kůň. Taková oběť je velice nákladná. I Mahārāja Yudhiṣṭhira musel nahromadit potřebné množství zlata z pozůstalosti po Mahārājovi Maruttovi a od brāhmaṇů, kterým král Marutta dával zlato milodarem. Učení brāhmaṇové nebyli schopni celé náklady zlata darované Mahārājem Maruttou odnést, a nechávali proto větší část daru na místě. A Mahārāja Marutta už hromady zlata, které jednou daroval, nechtěl znovu sbírat. Navíc všechny zlaté tácy a nádobí použité při oběti se vyhazovaly do odpadu a to vše byly kupy zlata, k nimž se dlouhou dobu nikdo nehlásil. Až potom je Mahārāja Yudhiṣṭhira shromáždil a použil pro vlastní účely. Pán Śrī Kṛṣṇa poradil bratrům Mahārāje Yudhiṣṭhira, aby shromáždili toto jmění, k němuž se nikdo nehlásil, protože patřilo králi. Zvláštní je, že žádný obyvatel státu nezačal toto zlato využívat k průmyslovému podnikání nebo něčemu podobnému. Znamená to, že občané státu byli všestranně zaopatřeni životními potřebami a spokojeni a neměli tedy žádný zájem o nepotřebné továrny na smyslový požitek. Mahārāja Yudhiṣṭhira také uplatnil svůj nárok na hromady zlata proto, aby vykonal oběti a uspokojil s nimi Nejvyšší Osobnost Božství Hariho. Jinak nikterak netoužil po tom, aby je hromadil do státní pokladnice.

Z jednání Mahārāje Yudhiṣṭhira bychom si měli vzít příklad. Dělal si starosti s hříchy napáchanými na bojišti a chtěl proto uspokojit svrchovanou autoritu. To naznačuje, že i my se při každodenním vykonávání daných povinností neúmyslně dopouštíme hříchů, a abychom tyto nechtěné přestupky odčinili, musíme vykonávat oběti doporučované ve zjevených písmech. Pán říká v Bhagavad-gītě (yajñārthāt karmaṇo 'nyatra loko 'yaṁ karma-bandhanaḥ), že musíme vykonávat oběti doporučované v písmech, abychom se zbavili následků všeho svého neoprávněného jednání i nezáměrných přestupků, ke kterým máme sklony. Tím se můžeme osvobodit od všech hříchů. Ti, kteří tak nečiní, ale jednají ve vlastním zájmu nebo pro uspokojení svých smyslů, musejí podstoupit všechny strasti, které jim za jejich hříchy náleží. Hlavním cílem vykonávání obětí je tedy potěšit Svrchovanou Osobnost Hariho. Způsob vykonávání oběti se může lišit podle času, místa a vykonavatele, ale cíl těchto obětí je stejný ve všech dobách a za všech okolností—uspokojení Nejvyššího Pána Hariho. To je ústředním bodem zbožného života a tímto způsobem je možné dosáhnout všeobecného míru a blahobytu na světě. Mahārāja Yudhiṣṭhira to vše dělal. Byl to ideální zbožný vládce světa.

Jestliže Mahārāja Yudhiṣṭhira hřešil při plnění svých denních povinností vladaře, při kterých je zabíjení lidí či zvířat a válečnictví uznávaným uměním, pak si stěží můžeme představit množství hříchů napáchaných vědomě či nevědomě nevzdělaným obyvatelstvem v Kali-yuze, které nemá žádnou možnost vykonávat oběti pro potěšení Nejvyššího Pána. Proto Bhāgavatam říká (1.2.13), že nejdůležitější povinností lidské bytosti je uspokojovat Nejvyššího Pána plněním povinností toho zaměstnání, které člověku přísluší.

Člověk může pocházet z jakéhokoliv místa či společnosti, náležet k jakékoliv kastě či vyznání a vykonávat zaměstnání libovolného druhu, ale každý musí být ochotný provádět oběti, které pro dané místo, čas a osobu doporučují písma. Ve védské literatuře se doporučuje, že v Kali-yuze mají lidé oslavovat Pána zpíváním svatých jmen Kṛṣṇy (kīrtanād eva kṛṣṇasya mukta-saṅgaḥ paraṁ vrajet), a to bez přestupků. Tím se člověk může osvobodit od všech hříchů a může tak dosáhnout nejvyšší životní dokonalosti, kterou je návrat domů, zpátky k Bohu. To jsme již nejednou probírali na různých místech v tomto velkém díle, zvláště v úvodní části pojednávající o životě Pána Śrī Caitanyi Mahāprabhua, a stejnou věc opakujeme znovu, neboť chceme napomoci míru a blahobytu ve společnosti.

Pán říká v Bhagavad-gītě otevřeně, jak Ho můžeme potěšit, a totéž prakticky předvedl Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu ve Svém životě a kazatelské práci. Dokonalou obětí neboli yajñou pro potěšení Osobnosti Božství Hariho (Nejvyššího Pána, který nás osvobozuje od všeho strádání našeho bytí) je v tomto temném věku hádek a rozporů následovat Pána Śrī Caitanyu Mahāprabhua.

V době, kdy byl všeho dostatek, musel Mahārāja Yudhiṣṭhira shromažďovat hory zlata, aby mohl vykonat oběť koně. V dnešní době je nedostatek všeho a zlata zvlášť, takže stěží můžeme uvažovat o takových obětech. V současnosti máme hromady papírů a slibů, že se tyto papíry promění ve zlato hospodářským rozvojem moderní civilizace, ale pořád máme daleko k tomu, abychom utráceli takové bohatství jako Mahārāja Yudhiṣṭhira, ať už individuálně, kolektivně nebo pod patronací státu. Pro tento věk se tedy přesně hodí metoda, kterou ve shodě se śāstrami doporučil Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu. Nic nestojí a zároveň může přinést větší prospěch, než jiné metody provádění yajñi, které jsou nákladné.

Nesmíme se mylně domnívat, že oběť koně a oběť krávy, vykonávané podle védských pravidel, znamenaly zabíjení zvířat. Naopak, obětovaná zvířata získala transcendentální silou védských hymnů nový život. Tyto hymny, jsou-li pronášeny správným způsobem, se vymykají představám obyčejných lidí. Veda-mantry jsou velice praktické a omlazení obětního zvířete je toho důkazem.

Takového účinného pronášení védských hymnů již nejsou takzvaní brāhmaṇové neboli kněží v současné době schopni. Neznalí a nepřipravení potomci rodin dvojzrozenců se už nevyrovnají svým otcům a jsou proto započítáváni mezi śūdry neboli jednozrozené. Jednozrození lidé nejsou k pronášení védských hymnů způsobilí, a proto recitování původních hymnů už nepřináší žádný užitek.

Aby všechny spasil, šířil Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu saṅkīrtanové hnutí neboli yajñu, která slouží všem praktickým cílům, a lidem současného věku je silně doporučováno, aby se drželi této jisté a uznávané cesty.

1.12.35

Verš

āhūto bhagavān rājñā
yājayitvā dvijair nṛpam
uvāsa katicin māsān
suhṛdāṁ priya-kāmyayā

Synonyma

āhūtaḥ — pozvaný od; bhagavān — Pán Kṛṣṇa, Osobnost Božství; rājñā — od krále; yājayitvā — způsobil, že se konaly; dvijaiḥ — učenými brāhmaṇy; nṛpam — jménem krále; uvāsa — pobýval; katicit — několik; māsān — měsíců; suhṛdām — kvůli příbuzným; priya-kāmyayā — pro potěšení.

Překlad

Pán Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, kterého Mahārāja Yudhiṣṭhira pozval na obětní obřady, dohlédl na to, aby je vykonali kvalifikovaní (dvojzrození) brāhmaṇové. Potom, aby potěšil Své příbuzné, se Pán zdržel ještě několik měsíců.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira pozval Pána Śrī Kṛṣṇu, aby dohlédl na vykonání yajñi, a Pán poslechl Svého staršího bratrance a zařídil, aby yajñu vykonali učení dvojzrození brāhmaṇové. Pouhé zrození v rodině brāhmaṇy nikoho nekvalifikuje k vykonávání yajñi. Je nutné narodit se podruhé náležitou přípravou a zasvěcením od pravého ācāryi. Jednozrození potomci rodin brāhmaṇů jsou si rovní s jednozrozenými śūdry, a takovým brahma-bandhuům neboli nekvalifikovaným jednozrozeným potomkům nemůže být dovoleno vykonávat žádné náboženské či védské obřady. Pán Śrī Kṛṣṇa byl pověřen dohledem nad organizací obětí a ve Své dokonalosti zařídil, aby je vykonali praví dvojzrození brāhmaṇové, kteří byli zárukou úspěchu.

1.12.36

Verš

tato rājñābhyanujñātaḥ
kṛṣṇayā saha-bandhubhiḥ
yayau dvāravatīṁ brahman
sārjuno yadubhir vṛtaḥ

Synonyma

tataḥ — potom; rājñā — od krále; abhyanujñātaḥ — se svolením; kṛṣṇayā — také od Draupadī; saha — společně s; bandhubhiḥ — dalšími příbuznými; yayau — odešel do; dvāravatīm — Dvārakā-dhāmu; brahman — ó brāhmaṇové; sa-arjunaḥ — společně s Arjunou; yadubhiḥ — se členy yaduovské dynastie; vṛtaḥ — obklopený.

Překlad

Ó Śaunako, poté Pán dal Své sbohem králi Yudhiṣṭhirovi, Draupadī a dalším příbuzným, a vydal se do města Dvāraky, doprovázen Arjunou a ostatními členy yaduovské dynastie.

Význam

Takto končí Bhaktivedantovy výklady ke dvanácté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, nazvané “Narození krále Parīkṣita”.

KAPITOLA TŘINÁCTÁ

Dhṛtarāṣṭra opouští domov

1.13.1

Verš

sūta uvāca
viduras tīrtha-yātrāyāṁ
maitreyād ātmano gatim
jñātvāgād dhāstinapuraṁ
tayāvāpta-vivitsitaḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Śrī Sūta Gosvāmī řekl; viduraḥ — Vidura; tīrtha-yātrāyām — při svém cestování po různých poutních místech; maitreyāt — od velkého mudrce Maitreyi; ātmanaḥ — vlastního já; gatim — místo určení; jñātvā — s poznáním toho; āgāt — vrátil se; hāstinapuram — do města Hastināpuru; tayā — tím poznáním; avāpta — ten, kdo získal dostatečně; vivitsitaḥ — dobře seznámený se vším, co lze znát.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī řekl: Při svých poutních cestách získal Vidura od velkého mudrce Maitreyi poznání o osudu vlastního já a vrátil se do Hastināpuru. Věděl o věci tolik, kolik si přál.

Význam

Vidura: Jedna z hlavních postav Mahābhāraty. Počal ho Vyāsadeva v lůně služebné královny Ambiky, matky Mahārāje Pāṇḍua. Je inkarnací Yamarāje, který se kvůli kletbě Maṇḍūky Muniho musel stát śūdrou. Došlo k tomu takto: Vidura: One of the prominent figures in the history of the Mahābhārata. He was conceived by Vyāsadeva in the womb of the maidservant of Ambikā, mother of Mahārāja Pāṇḍu. He is the incarnation of Yamarāja. Being cursed by Maṇḍūka Muni, he was to become a śūdra. The story is narrated as follows:

Státní policie jednou polapila několik zlodějů, kteří se ukryli v poustevně Maṇḍūky Muniho. Strážníci podle obvyklého postupu uvěznili všechny zloděje a Maṇḍūku Muniho také. Policejní soudce muniho odsoudil k trestu smrti probodnutím kopím. Už měl být probodnut, ale dozvěděl se o tom král, který ihned vykonání trestu zastavil, neboť se jednalo o velkého muniho. Král se munimu osobně omluvil za chybu svých lidí a světec se ihned vydal k Yamarājovi, který živým bytostem určuje jejich osud. Yamarāja na jeho otázku odpověděl, že ve svém dětství muni probodl špičatým stéblem mravence a za to se dostal do potíží. Muni pokládal za nerozumné, že byl potrestán za svou dětskou nevinnost, a proto proklel Yamarāje, aby se stal śūdrou, a tak se Yamarāja narodil jako śūdrovský bratr Dhṛtarāṣṭry a Mahārāje Pāṇḍua jménem Vidura. O tohoto śūdrovského syna kuruovské dynastie se však staral Bhīṣmadeva stejně jako o své ostatní synovce, a později dostal Vidura za manželku dívku, kterou také počal brāhmaṇa v lůně śūdrāṇī. Přestože Vidura nezdědil majetek svého otce (Bhīṣmadevova bratra), jeho starší bratr Dhṛtarāṣṭra mu dal dostatečné množství státního majetku. Vidura byl ke svému staršímu bratrovi velice připoutaný a vždy se ho snažil přivést na správnou cestu. Během bratrovražedné války na Kurukṣetře Vidura opakovaně Dhṛtarāṣṭru zapřísahal, aby se k synům Pāṇḍua zachoval spravedlivě, ale Duryodhanovi se nelíbilo vměšování jeho strýce, a proto Viduru bezohledně urazil. To mělo za výsledek, že Vidura odešel z domova na poutní cestu a přijal pokyny od Maitreyi.

1.13.2

Verš

yāvataḥ kṛtavān praśnān
kṣattā kauṣāravāgrataḥ
jātaika-bhaktir govinde
tebhyaś copararāma ha

Synonyma

yāvataḥ — to vše; kṛtavān — položil; praśnān — otázky; kṣattā — jméno Vidury; kauṣārava — jméno Maitreyi; agrataḥ — v jeho přítomnosti; jāta — když vypěstoval; eka — jeden; bhaktiḥ — transcendentální láskyplná služba; govinde — Pánu Kṛṣṇovi; tebhyaḥ — co se týče dalších otázek; ca — a; upararāma — zanechal; ha — v minulosti.

Překlad

Poté, co položil různé otázky a upevnil se v transcendentální láskyplné službě Pánu Kṛṣṇovi, přestal se Vidura Maitreyi Muniho ptát.

Význam

Vidura přestal pokládat Maitreyovi Munimu otázky tehdy, když ho Maitreya Ṛṣi přesvědčil, že summum bonum života znamená odevzdat se nakonec v transcendentální láskyplné službě Pánu Śrī Kṛṣṇovi, který je Govinda neboli ten, kdo ve všech ohledech uspokojuje Své oddané. Podmíněná duše, živá bytost v hmotné existenci, hledá štěstí tak, že své smysly zaměstnává v různých podobách materialismu, ale tím nemůže dosáhnout spokojenosti. Pak začne pátrat po Svrchované Pravdě empirickou filozoficko-spekulativní metodou a intelektuálním úsilím. Ale když nenalezne konečný cíl, klesá zpátky k hmotným činnostem a zaměstnává se různou dobročinnou prací, která ho však také neuspokojí. Ani plodonosné činnosti, ani suchá filozofická spekulace tedy nemohou přinést člověku spokojenost, jelikož živá bytost je od přírody věčným služebníkem Nejvyššího Pána Śrī Kṛṣṇy a védská písma směřují každého k tomuto konečnému cíli. To potvrzuje Bhagavad-gītā (15.15).

Každá zvídavá podmíněná duše musí po vzoru Vidury vyhledat pravého duchovního mistra jako byl Maitreya a inteligentními otázkami se musí snažit poznat vše o karmě (plodonosných činnostech), jñāně (filozofickém hledání Svrchované Pravdy) a yoze (procesu spojení v rámci duchovní realizace). Ten, kdo nemá vážný zájem klást duchovnímu mistrovi otázky, si nemusí žádného takzvaného duchovního mistra shánět, a stejně tak ten, který se prohlašuje za duchovního mistra, by se za něho neměl vydávat, pokud není schopen svého učedníka nakonec zaměstnat v transcendentální láskyplné službě Pánu Śrī Kṛṣṇovi. Vidura byl úspěšný v tom, že vyhledal takového duchovního mistra jako byl Maitreya, a dosáhl konečného životního cíle — bhakti Govindovi. K duchovnímu pokroku už nepotřeboval vědět nic více.

1.13.3-4

Verš

taṁ bandhum āgataṁ dṛṣṭvā
dharma-putraḥ sahānujaḥ
dhṛtarāṣṭro yuyutsuś ca
sūtaḥ śāradvataḥ pṛthā

gāndhārī draupadī brahman
subhadrā cottarā kṛpī
anyāś ca jāmayaḥ pāṇḍor
jñātayaḥ sasutāḥ striyaḥ

Synonyma

tam — jeho; bandhum — příbuzného; āgatam — který tam přišel; dṛṣṭvā — když viděli; dharma-putraḥ — Yudhiṣṭhira; saha-anujaḥ — se svými mladšími bratry; dhṛtarāṣṭraḥ — Dhṛtarāṣṭra; yuyutsuḥ — Sātyaki; ca — a; sūtaḥ — Sañjaya; śāradvataḥ — Kṛpācārya; pṛthā — Kuntī; gāndhārī — Gāndhārī; draupadī — Draupadī; brahman — ó brāhmaṇové; subhadrā — Subhadrā; ca — a; uttarā — Uttarā; kṛpī — Kṛpī; anyāḥ — další; ca — a; jāmayaḥ — manželky jiných rodinných členů; pāṇḍoḥ — Pāṇḍuovců; jñātayaḥ — členové rodiny; sa-sutāḥ — se svými syny; striyaḥ — ženy.

Překlad

Když viděli Viduru, že se vrátil do paláce, všichni jeho obyvatelé—Mahārāja Yudhiṣṭhira, jeho mladší bratři, Dhṛtarāṣṭra, Sātyaki, Sañjaya, Kṛpācārya, Kuntī, Gāndhārī, Draupadī, Subhadrā, Uttarā, Kṛpī, mnoho dalších manželek Kuruovců a jiné ženy s dětmi — všichni k němu pospíchali s velkou radostí. Vypadalo to, jako kdyby po dlouhé době znovu nabyli vědomí.

Význam

Gāndhārī: Ideální ctnostná žena světových dějin. Byla dcerou Mahārāje Subala, krále Gāndhāru (nyní Kandahár v Kábulu), a jako děvče uctívala Pána Śivu. Pána Śivu obvykle uctívají hindské dívky, aby dostaly dobrého manžela. Gāndhārī Pána Śivu uspokojila a s požehnáním, že dostane sto synů, byla zasnoubena s Dhṛtarāṣṭrou, přestože byl navěky slepý. Když se Gāndhārī dozvěděla, že její budoucí manžel je slepec, rozhodla se následovat svého životního druha a přijala dobrovolně také slepotu. Zavázala si oči mnoha hedvábnými látkami a pod vedením svého staršího bratra Śakuniho byla provdána za Dhṛtarāṣṭru. Byla nejkrásnější dívkou své doby a tomu odpovídaly i její ženské vlastnosti, za které si získala přízeň všech členů kuruovského dvora. Přes všechny své dobré vlastnosti však měla přirozené ženské nedostatky a záviděla Kuntī, když se jí narodil syn. Obě královny byly těhotné, ale Kuntī se narodil syn jako první. Gāndhārī se proto rozhněvala a udeřila se do vlastního břicha. Následkem toho porodila pouze hroudu masa, ale jelikož byla oddaná Vyāsadeva, Vyāsadeva jí poradil, aby hroudu rozdělila na sto částí, a z každé části se postupně vyvinul chlapec. Tak se splnilo její přání stát se matkou sta synů a ona začala všechny děti krmit tak, jak to odpovídalo jejímu vznešenému postavení. Když probíhaly úkladné přípravy bitvy na Kurukṣetře, nepřála boji s Pāṇḍuovci; naopak vyčítala svému muži Dhṛtarāṣṭrovi, že dopustí bratrovražednou válku. Přála si, aby se stát rozdělil na dvě části, z nichž jedna by patřila synům Pāṇḍua a druhá jejím. Velice ji zasáhlo, když všichni její synové zemřeli v bitvě na Kurukṣetře, a chtěla proklít Bhīmasenu a Yudhiṣṭhira, ale Vyāsadeva ji zadržel. Smrt Duryodhany a Duḥśāsany oplakávala před Pánem Kṛṣṇou s velkou lítostí a Pán Kṛṣṇa ji utěšoval transcendentálním poselstvím. Stejně tak smutná byla ze smrti Karṇy a popisovala Pánu Kṛṣṇovi nářek Karṇovy manželky. Uklidnil ji Śrīla Vyāsadeva, když jí ukázal její mrtvé syny, kteří byli povýšeni do nebeských království. Zemřela se svým manželem v himálajské džungli poblíž pramene Gangy; shořela v lesním požáru. Posmrtný obřad pro svého strýce a tetu vykonal Mahārāja Yudhiṣṭhira.

Pṛthā: Dcera Mahārāje Śūraseny a sestra Vasudeva, otce Pána Kṛṣṇy. Adoptoval ji později Mahārāja Kuntibhoja, a proto se jí říká Kuntī. Je inkarnací energie úspěchu Osobnosti Božství. Nebeští obyvatelé z vyšších planet navštěvovali palác krále Kuntibhoji a Kuntī měla na starosti jejich uvítání. Sloužila také velkému mystikovi, mudrci Durvāsovi, a jelikož byl s její svědomitou službou spokojen, daroval jí mantru, se kterou mohla zavolat libovolného poloboha podle svého přání. Na zkoušku jednou zavolala boha Slunce. Chtěl s ní mít pohlavní styk, ale ona se zdráhala; když jí však zaručil, že zůstane i nadále pannou, s jeho návrhem souhlasila. Tímto spojením otěhotněla a porodila Karṇu. Milostí boha Slunce se z ní stala opět panna, ale jelikož se obávala svých rodičů, zanechala novorozeného Karṇu samotného. Poté, při skutečném výběru manžela, si za muže vybrala Pāṇḍua. Mahārāja Pāṇḍu chtěl po nějaké době odejít z rodinného života a přijmout životní řád odříkání. Kuntī to svému manželovi odmítla dovolit, ale on jí nakonec dal svolení, aby měla syny s jinými vhodnými osobami. Kuntī nejprve tento návrh odmítla, ale když jí Pāṇḍu dal názorné příklady, souhlasila. Pomocí mantry, kterou jí dal Durvāsā Muni, tedy zavolala Dharmarāje, a tak se narodil Yudhiṣṭhira. Zavolala poloboha Vāyua (boha větru), a tak se narodil Bhīma. Zavolala Indru, krále nebes, a narodil se Arjuna. Další dva syny, Nakulu a Sahadeva, počal Pāṇḍu sám v lůně Mādrī. Mahārāja Pāṇḍu pak v mladém věku zemřel, což Kuntī zarmoutilo tak hluboce, že omdlela. Dvě spolumanželky, Kuntī a Mādrī, se rozhodly, že Kuntī bude žít, aby se starala o pět malých dětí Pāṇḍuovců, a že Mādrī podstoupí obřad satī neboli dobrovolnou smrt společně s manželem. Tuto dohodu schválili velcí mudrci jako Śatasṛṅga a další, kteří byli přítomni.

Později, když Duryodhanovými úklady byli Pāṇḍuovci vykázáni z království, Kuntī následovala své syny a stejně jako oni čelila všem obtížím, které v té době prožívali. Během jejich života v lese chtěla jedna démonská dívka, Hiḍimbā, Bhīmu za svého manžela. Bhīma odmítl, ale když se obrátila na Kuntī a Yudhiṣṭhira, nařídili Bhīmovi, aby přijal její návrh a dal jí syna. Výsledkem tohoto spojení byl syn Ghaṭotkaca, který velice udatně bojoval se svým otcem proti Kuruovcům. V lese žili s brāhmaṇy, kterým působil potíže démon jménem Bakāsura, a Kuntī nařídila Bhīmovi, aby Bakāsuru zabil a ochránil tak brāhmaṇy před jeho vpády. Poradila Yudhiṣṭhirovi, aby se vydal do Pāñcāladeśe. V Pāñcāladeśi získal Arjuna Draupadī, ale kvůli nařízení Kuntī se manželem Pāñcālī neboli Draupadī stalo všech pět Pāṇḍuovských bratrů současně. Její svatba s pěti Pāṇḍuovci proběhla v přítomnosti Vyāsadeva. Kuntīdevī nikdy nezapomněla na své první dítě, Karṇu, a po jeho smrti v bitvě na Kurukṣetře naříkala a přiznala před zbylými syny, že Karṇa byl její nejstarší syn, který se jí narodil před svatbou s Mahārājem Pāṇḍuem. Její modlitby k Pánu po bitvě na Kurukṣetře, když Pán Kṛṣṇa odjížděl domů, jsou vysvětleny vynikajícím způsobem. Později odešla s Gāndhārī do lesa, aby se podrobila přísnému pokání. Jedla vždy jednou za třicet dní. Nakonec usedla v hluboké meditaci a shořela na prach v lesním požáru.

Draupadī: Velice počestná dcera Mahārāje Drupady a zčásti inkarnace bohyně Śacī, manželky Indry. Mahārāja Drupada vykonával velkou oběť pod dohledem mudrce Yaji. Po prvním obětování se narodil Dhṛṣṭadyumna a po druhém se narodila Draupadī. Je tedy sestrou Dhṛṣṭadyumny a její další jméno je Pāñcālī. Pět Pāṇḍuovců ji přijalo za společnou manželku a každý z nich s ní počal syna. Mahārāja Yudhiṣṭhira zplodil syna jménem Pratibhit, Bhīmasena zplodil syna jménem Sutasoma, Arjuna zplodil Śrutakīrtiho, Nakula zplodil Śatānīku a Sahadeva Śrutakarmu. Je popisována jako nejkrásnější žena, která se vyrovnala své tchyni Kuntī. Při jejím narození se ozvalo z nebe, že se jí bude říkat Kṛṣṇā. Tentýž hlas také oznámil, že se narodila proto, aby zabila mnoho kṣatriyů. Díky požehnáním, která dostala od Śaṅkary, měla pět stejně kvalifikovaných manželů. Když si vybírala svého muže, byli pozváni princové a králové ze všech zemí světa. Byla provdána za Pāṇḍuovce během jejich exilu v lese, ale když se vrátili domů, Mahārāja Drupada jim daroval věnem nesmírný majetek. Všechny snachy Dhṛtarāṣṭry ji přijaly dobře. Byla prohrána v hazardní hře a násilím přivedena před shromáždění, kde se ji Duḥśāsana pokusil vysvléknout donaha, přestože byli přítomní Bhīṣma a Droṇa. Byla velkou oddanou Pána Kṛṣṇy a na její modlitby se Pán Sám stal nekonečně dlouhým šatem, aby ji zachránil před zneuctěním. Unesl ji démon jménem Jaṭāsura, ale její druhý manžel Bhīmasena ho zabil a zachránil ji. Milostí Pána Kṛṣṇy zachránila Pāṇḍuovce před kletbou Maharṣiho Durvāsy. Když Pāṇḍuovci žili inkognito ve Virāṭově paláci, její nebývalá krása upoutala Kīcaku a Bhīma zařídil, že démon byl zabit a ona zachráněna. Byla velice zarmoucená, když Aśvatthāmā zabil jejích pět synů. Nakonec doprovázela svého manžela Yudhiṣṭhira a ostatní a cestou spadla. Yudhiṣṭhira vysvětlil, proč se to stalo, ale když sám vstoupil na nebeskou planetu, uviděl tam Draupadī ve vší slávě jako bohyni štěstí.

Subhadrā: Dcera Vasudeva a sestra Pána Śrī Kṛṣṇy. Nejenže byla velice drahou dcerou Vasudeva; byla rovněž velice drahou sestrou Kṛṣṇy i Baladeva. Oba bratři se Svojí sestrou sídlí v podobě Božstev ve slavném Jagannāthově chrámu v Purī, který každý den navštěvují tisíce poutníků. Tento chrám byl postaven na památku Pánovy návštěvy na Kurukṣetře během zatmění slunce, kdy se Pán setkal s obyvateli Vṛndāvanu. Setkání Rādhy a Kṛṣṇy při této příležitosti je velice patetický příběh a Pán Śrī Caitanya v extázi Rādhārāṇī vždy umíral touhou po Pánu Śrī Kṛṣṇovi v Jagannātha Purī. Když byl Arjuna ve Dvārace, chtěl Subhadru za svoji královnu a řekl o svém přání Pánu Kṛṣṇovi. Śrī Kṛṣṇa věděl, že Jeho starší bratr, Pán Baladeva, pro ni zařizoval svatbu s někým jiným, a jelikož se neodvažoval jít proti Baladevovu řízení, poradil Arjunovi, aby Subhadru unesl. Když tedy byli všichni na výletě na horu Raivata, Arjuna uskutečnil únos Subhadry podle plánu Śrī Kṛṣṇy. Śrī Baladeva se na Arjunu velice hněval a chtěl ho zabít, ale Pán Kṛṣṇa Svého bratra zapřísahal, aby Arjunovi odpustil. Subhadrā pak měla řádnou svatbu s Arjunou a narodil se jí Abhimanyu. Abhimanyuova předčasná smrt ji velice zasáhla, ale když se narodil Parīkṣit, ulevilo se jí a byla šťastná.

1.13.5

Verš

pratyujjagmuḥ praharṣeṇa
prāṇaṁ tanva ivāgatam
abhisaṅgamya vidhivat
pariṣvaṅgābhivādanaiḥ

Synonyma

prati — k; ujjagmuḥ — šli; praharṣeṇa — s velkou radostí; prāṇam — život; tanvaḥ — těla; iva — jako; āgatam — vrátil se; abhisaṅgamya — přistupovali k; vidhi-vat — náležitým způsobem; pariṣvaṅga — objímali; abhivādanaiḥ — poklonami.

Překlad

Všichni k němu radostně přicházeli, jako kdyby se do jejich těl vracel život. Vzdávali si navzájem poklony a vítali se objetím.

Význam

V bezvědomí jsou tělesné údy nečinné. Když se však vědomí vrací, údy a smysly ožívají a samotná existence je radostná. Vidura byl členům kuruovské rodiny tak drahý, že jeho dlouhá nepřítomnost v paláci se dala srovnat s nečinností. Všichni cítili od Vidury skutečné odloučení, a proto byl jeho návrat do paláce radostný pro všechny.

1.13.6

Verš

mumucuḥ prema-bāṣpaughaṁ
virahautkaṇṭhya-kātarāḥ
rājā tam arhayāṁ cakre
kṛtāsana-parigraham

Synonyma

mumucuḥ — proudily; prema — láskyplné; bāṣpa-ogham — slzy dojetí; viraha — odloučení; autkaṇṭhya — úzkost; kātarāḥ — byli smutní; rājā — král Yudhiṣṭhira; tam — jemu (Vidurovi); arhayām cakre — nabídl; kṛta — vykonání; āsana — místo k sezení; parigraham — zařídil.

Překlad

Kvůli úzkosti a dlouhému odloučení všichni z náklonnosti k němu plakali. Král Yudhiṣṭhira mu pak nabídl místo k sezení a řádné přijetí.

1.13.7

Verš

taṁ bhuktavantaṁ viśrāntam
āsīnaṁ sukham āsane
praśrayāvanato rājā
prāha teṣāṁ ca śṛṇvatām

Synonyma

tam — jemu (Vidurovi); bhuktavantam — poté, co dostal hojně jídla; viśrāntam — a odpočinul si; āsīnam — byl usazen; sukham āsane — na pohodlné sedadlo; praśraya-avanataḥ — přirozeně velice jemný a mírný; rājā — král Yudhiṣṭhira; prāha — začal hovořit; teṣām ca — a oni; śṛṇvatām — poslouchali.

Překlad

Poté, co se Vidura dosyta najedl a dostatečně si odpočinul, byl pohodlně usazen. Král pak k němu začal hovořit a všichni přítomní poslouchali.

Význam

Král Yudhiṣṭhira dokonale věděl, jak přivítat hosta, a to i v případě, že se jednalo o členy vlastní rodiny. Viduru přijali všichni jeho příbuzní poklonami a objetím. Poté ho čekala koupel a vydatná hostina, a pak mu byl dopřán dostatečný odpočinek. Když si odpočinul, bylo mu nabídnuto pohodlné místo k sezení a král začal hovořit o všem, co se přihodilo v rodině i mimo ni. Tak vypadá správné uvítání milovaného přítele nebo i nepřítele. Podle indických mravních zásad se i nepříteli má v domě dostat takového přijetí, aby necítil žádné obavy. Každý má ze svého nepřítele vždy strach, ale to by nemělo platit tehdy, když ho nepřítel přijímá ve svém domě. Ke každému, kdo navštíví náš dům, se máme chovat jako k příbuznému; o to větší péče byla věnována Vidurovi, který byl skutečným příbuzným a příznivcem všech rodinných členů. Yudhiṣṭhira Mahārāja tedy začal hovořit před celou rodinou.

1.13.8

Verš

yudhiṣṭhira uvāca
api smaratha no yuṣmat-
pakṣa-cchāyā-samedhitān
vipad-gaṇād viṣāgnyāder
mocitā yat samātṛkāḥ

Synonyma

yudhiṣṭhiraḥ uvāca — Mahārāja Yudhiṣṭhira řekl; api — zda; smaratha — pamatuješ; naḥ — nás; yuṣmat — od tebe; pakṣa — náklonnost k nám jako ptačí křídla; chāyā — ochrana; samedhitān — my, které jsi vychoval; vipat-gaṇāt — před různými pohromami; viṣa — otrávením (jedem); agni-ādeḥ — založením požáru; mocitāḥ — osvobodil od; yat — co jsi dělal; sa — spolu s; mātṛkāḥ — naší matkou.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira řekl: Můj strýci, pamatuješ, jak jsi nás vždy chránil spolu s naší matkou před různými pohromami? Tvá náklonnost nás jako ptačí křídla zachránila před travičstvím a žhářstvím.

Význam

Jelikož Pāṇḍu zemřel ještě mladý, jeho nezletilým dětem a vdově věnovali zvláštní péči všichni rodinní členové, hlavně Bhīṣmadeva a Mahātmā Vidura. Vidura Pāṇḍuovcům víceméně nadržoval pro jejich politické postavení. I když Dhṛtarāṣṭra všestranně pečoval o nezletilé děti Mahārāje Pāṇḍua, byl jedním ze strůjců všemožných úkladů, kterými chtěl odstranit Pāṇḍuovy potomky a místo nich na královský trůn dosadit své vlastní syny. Mahātmā Vidura tyto úklady Dhṛtarāṣṭry a jeho druhů prohlédl, a přestože svému nejstaršímu bratrovi věrně sloužil, nelíbily se mu jeho politické ambice na povýšení vlastních synů. Velice proto dbal na ochranu Pāṇḍuovců a jejich ovdovělé matky. Můžeme tedy říci, že nadržoval Pāṇḍuovcům a dával jim přednost před syny Dhṛtarāṣṭry, ale ve svých vztazích k nim přitom neviděl rozdíl. Choval stejnou náklonnost k oběma skupinám svých synovců, a proto také Duryodhanu vždy káral za jeho úklady proti vlastním bratrancům. Stále kritizoval svého staršího bratra za jeho povzbuzování svých synů a zároveň se měl neustále na pozoru, aby Pāṇḍuovce chránil. Toto chování v rámci palácové politiky vyneslo Vidurovi pověst, že Pāṇḍuovcům nadržuje. Mahārāja Yudhiṣṭhira se vrací k době předtím, než Vidura odešel z domu na dlouhou poutní cestu. Yudhiṣṭhira mu připomněl, že je ke svým dospělým synovcům stále stejně laskavý a že je jim stále stejně nakloněný i po bitvě na Kurukṣetře, po velké rodinné tragédii.

Před bitvou na Kurukṣetře chtěl Dhṛtarāṣṭra v tichosti zničit své synovce, a proto nařídil Purocanovi, aby postavil dům ve Vāraṇāvatě, a po dokončení stavby si přál, aby tam rodina jeho bratra odešla na nějaký čas žít. Když tam Pāṇḍuovci v přítomnosti všech členů královské rodiny odcházeli, Vidura je takticky informoval o Dhṛtarāṣṭrově plánu. Podrobně to popisuje Mahābhārata (Ādi-parva 114). Nepřímo naznačil: “Zbraň, která není vyrobená z oceli ani jiného hmotného prvku, může být víc než dost ostrá na to, aby zabila nepřítele. Ten, kdo to ví, nebude nikdy zabitý.” Narážel tím na to, že pāṇḍuovská skupina byla poslána do Vāraṇāvaty na smrt, a nabádal tak Yudhiṣṭhira k tomu, aby byl ve svém novém sídle velice opatrný. Zavedl také řeč na oheň a řekl, že oheň nemůže spálit duši, ale může zničit hmotné tělo. Ten, kdo chrání duši, však může žít. Kuntī tento nepřímý rozhovor mezi Mahārājem Yudhiṣṭhirem a Vidurou nechápala, a když se tedy ptala svého syna na jeho význam, Yudhiṣṭhira odpověděl, že podle Vidurových slov to vypadá, že v domě, do kterého jdou, na ně čeká oheň. Později Vidura přišel k Pāṇḍuovcům v převleku a informoval je, že čtrnáctý den po úplňku jim jejich domácí dům podpálí. Dhṛtarāṣṭra tak plánoval, aby všichni Pāṇḍuovci i s matkou zemřeli. Když Pāṇḍuovci dostali varování, utekli podzemním tunelem, aby o jejich útěku nevěděl ani Dhṛtarāṣṭra, a Kuruovci si byli po shoření domu tak jisti jejich smrtí, že Dhṛtarāṣṭra s velikou radostí vykonal poslední posmrtné obřady. Po dobu truchlení nad jejich smrtí všichni obyvatelé paláce hořce naříkali, ale Vidura byl klidný, jelikož věděl, že Pāṇḍuovci jsou naživu. Takových pohrom bylo mnoho, a Vidura pokaždé na jedné straně chránil Pāṇḍuovce a na druhé straně se snažil přesvědčit svého bratra Dhṛtarāṣṭru, aby od takových úkladů upustil. Byl tedy vždy nakloněný Pāṇḍuovcům stejně jako pták, který chrání křídlem svá vejce.

1.13.9

Verš

kayā vṛttyā vartitaṁ vaś
caradbhiḥ kṣiti-maṇḍalam
tīrthāni kṣetra-mukhyāni
sevitānīha bhūtale

Synonyma

kayā — jakými; vṛttyā — prostředky; vartitam — udržoval při životě; vaḥ — sebe; caradbhiḥ — během cest; kṣiti-maṇḍalam — po zemském povrchu; tīrthāni — poutní místa; kṣetra-mukhyāni — hlavní svatá místa; sevitāni — tvoje služba; iha — v tomto světě; bhūtale — na této planetě.

Překlad

Z čeho jsi žil, když jsi putoval celou zemí? Na jakých svatých a poutních místech jsi sloužil?

Význam

Vidura odešel z paláce, aby neměl nic společného s rodinnými starostmi a zvláště s politickými úklady. Jak jsme se už zmínili, Duryodhana ho urazil tím, že ho nazval synem śūdrāṇī, třebaže o babičce se někdy může mluvit volně. Vidurova matka, která byla śūdrāṇī, byla Duryodhanovi babičkou, a mezi babičkou a vnoučaty může docházet k žertům, ale jelikož zde šlo o skutečnost, Vidurovi to nebylo příjemné a tato poznámka pro něho znamenala přímou urážku. Rozhodl se proto opustit svůj dům a připravit se na životní stav odříkání. Toto přípravné období se nazývá vānaprastha-āśram neboli odříkavý život naplněný cestami a návštěvami posvátných míst po celé zemi. Na svatých místech v Indii, jako ve Vṛndāvan, Hardwar, Jagannātha Purī a Prayāg, žije mnoho velkých oddaných, a dodnes tam jsou místa, kde se vaří zdarma pro ty, kteří si přejí dělat duchovní pokroky. Mahārāja Yudhiṣṭhira se ptal na to, zda Vidura ke své obživě využíval milosti těchto domů, kde se rozdává jídlo (chater).

1.13.10

Verš

bhavad-vidhā bhāgavatās
tīrtha-bhūtāḥ svayaṁ vibho
tīrthī-kurvanti tīrthāni
svāntaḥ-sthena gadābhṛtā

Synonyma

bhavat — ty; vidhāḥ — jako; bhāgavatāḥ — oddaní; tīrtha — svatá poutní místa; bhūtāḥ — změněný na; svayam — osobně; vibho — ó mocný; tīrthī-kurvanti — mění na svaté poutní místo; tīrthāni — svatá místa; sva-antaḥ-sthena — umístěný v srdci; gadā-bhṛtā — Osobnost Božství.

Překlad

Můj pane, oddaní jako ty jsou vskutku zosobněná svatá místa. Jelikož nosíš Osobnost Božství ve svém srdci, vytváříš poutní místa ze všech míst, která navštívíš.

Význam

Pán, Osobnost Božství, je Svými rozličnými silami přítomný všude, stejně jako elektrická energie je rozšířená po celém prostoru. A stejně jako elektřina se projevuje v žárovce, Pánova všudypřítomnost je viditelně projevena v přítomnosti Jeho čistých oddaných jako je Vidura. Čistý oddaný jako Vidura vždy cítí přítomnost Pána všude. Vidí vše v energii Pána a Pána ve všem. Svatá místa po celé Zemi jsou určena k tomu, aby se znečištěné vědomí lidské bytosti očistilo v ovzduší nasyceném přítomností čistých oddaných Pána. Každý, kdo navštíví svaté místo, musí vyhledat čisté oddané, kteří na těchto svatých místech pobývají, učit se od nich, snažit se uplatnit jejich pokyny v praktickém životě a tak se postupně připravovat na konečné spasení, na návrat k Bohu. Jít na nějaké svaté poutní místo neznamená vykoupat se v Ganze nebo v Yamuně či navštívit chrámy, které na těchto místech stojí. Je také nutné nalézt zástupce Vidury, kteří si v životě nepřejí nic jiného, než sloužit Osobnosti Božství. Osobnost Božství je vždy s těmito čistými oddanými pro jejich neposkvrněnou službu, v níž není žádná příměs plodonosných činů či utopických spekulací. Oni skutečně slouží Pánu, zvláště metodami naslouchání a opěvování. Čistí oddaní naslouchají autoritám a přednášejí, zpívají a píší o slávě Pána. Mahāmuni Vyāsadeva naslouchal Nāradovi a pak opěvoval psaním; Śukadeva Gosvāmī studoval u svého otce a vyložil to Parīkṣitovi — tak se předává Śrīmad-Bhāgavatam. Svými činy tedy mohou čistí oddaní Pána změnit každé místo na poutní, a svatá místa jsou hodna svého jména pouze díky nim. Tito čistí oddaní mohou napravit znečištěné ovzduší na každém místě, nemluvě o svatých místech, která svým pochybným jednáním znesvěcují ziskuchtiví lidé, žijící na úkor pověsti svatého místa.

1.13.11

Verš

api naḥ suhṛdas tāta
bāndhavāḥ kṛṣṇa-devatāḥ
dṛṣṭāḥ śrutā vā yadavaḥ
sva-puryāṁ sukham āsate

Synonyma

api — zda; naḥ — naši; suhṛdaḥ — příznivci; tāta — ó můj strýče; bāndhavāḥ — přátelé; kṛṣṇa-devatāḥ — ti, kteří vždy s plnou pozorností slouží Pánu Śrī Kṛṣṇovi; dṛṣṭāḥ — viděl jsi je; śrutāḥ — slyšel jsi o nich; vā — nebo; yadavaḥ — potomci Yadua; sva-puryām — spolu s jejich sídlem; sukham āsate — jsou-li všichni šťastní.

Překlad

Můj strýče, jistě jsi navštívil Dvāraku. Na tom svatém místě žijí naši přátelé a příznivci, potomci Yadua, kteří vždy s plnou pozorností slouží Pánu Śrī Kṛṣṇovi. Možná jsi je viděl nebo jsi o nich slyšel. Žijí všichni šťastně ve svých sídlech?

Význam

Významné je zde slovo kṛṣṇa-devatāḥ, t.j. ti, kteří vždy s plnou pozorností slouží Pánu Kṛṣṇovi. Všichni Yaduovci a Pāṇḍuovci, kteří vždy pozorně mysleli na Pána Kṛṣṇu a Jeho různé transcendentální činnosti, byli čistí oddaní Pána jako Vidura. Vidura opustil domov, aby se zcela věnoval službě Pánu, ale Pāṇḍuovci a Yaduovci vždy pozorně mysleli na Pána Kṛṣṇu. V jejich vlastnostech a čisté oddanosti tedy není rozdíl. Ať už zůstává doma nebo z domova odejde, skutečnou kvalifikací čistého oddaného je to, že vždy pozorně myslí na Kṛṣṇu příznivým způsobem, což znamená, že ví, že Pán Kṛṣṇa je Absolutní Osobnost Božství. Kaṁsa, Jarāsandha, Śiśupāla a další jim podobní démoni také vždy pozorně mysleli na Pána Kṛṣṇu, ale jejich meditace byla jiná, nepříznivá, a považovali Ho pouze za mocného člověka. Kaṁsa a Śiśupāla proto nejsou na stejné úrovni s čistými oddanými; s Vidurou, Pāṇḍuovci nebo Yaduovci.

Mahārāja Yudhiṣṭhira také vždy pozorně myslel na Pána Kṛṣṇu a Jeho společníky ve Dvārace; jinak by se na ně Vidury tak podrobně nevyptával. Mahārāja Yudhiṣṭhira byl tedy na stejné úrovni oddanosti jako Vidura, přestože byl zaměstnán státními otázkami ohledně svého celosvětového království.

1.13.12

Verš

ity ukto dharma-rājena
sarvaṁ tat samavarṇayat
yathānubhūtaṁ kramaśo
vinā yadu-kula-kṣayam

Synonyma

iti — takto; uktaḥ — dotázán; dharma-rājena — králem Yudhiṣṭhirem; sarvam — vše; tat — to; samavarṇayat — náležitě vylíčil; yathā-anubhūtam — tak, jak to zažil; kramaśaḥ — jedno po druhém; vinā — kromě; yadu-kula-kṣayam — zničení yaduovské dynastie.

Překlad

Takto dotázán Mahārājem Yudhiṣṭhirem, Mahātmā Vidura postupně vylíčil vše, co osobně zažil, kromě novinky o zničení yaduovské dynastie.

1.13.13

Verš

nanv apriyaṁ durviṣahaṁ
nṛṇāṁ svayam upasthitam
nāvedayat sakaruṇo
duḥkhitān draṣṭum akṣamaḥ

Synonyma

nanu — skutečnost; apriyam — nepříjemné; durviṣaham — nesnesitelné; nṛṇām — lidstva; svayam — samo; upasthitam — objevuje se; na — ne; āvedayat — vyjádřil; sakaruṇaḥ — soucitný; duḥkhitān — nešťastné; draṣṭum — vidět; akṣamaḥ — nemohl.

Překlad

Soucitný Mahātmā Vidura nemohl nikdy vydržet pohled na Pāṇḍuovce, když byli zarmoucení, a proto se o této nepříjemné a nesnesitelné katastrofě nezmiňoval, neboť pohromy přicházejí samy od sebe.

Význam

Podle Nīti-śāstry (občanských zákonů) člověk nemá říkat nepříjemnou pravdu, která by zarmoutila druhé. Neštěstí přichází samo řízením přírodních zákonů a není správné ho zvětšovat nějakou propagandou. Pro soucitnou duši jako byl Vidura, a zvláště při jednání s milovanými Pāṇḍuovci, bylo téměř nemožné vyslovit tak nepříjemnou zprávu, jakou byla zvěst o zničení yaduovské dynastie. Proto o ní záměrně mlčel.

1.13.14

Verš

kañcit kālam athāvātsīt
sat-kṛto devavat sukham
bhrātur jyeṣṭhasya śreyas-kṛt
sarveṣāṁ sukham āvahan

Synonyma

kañcit — na několik dní; kālam — času; atha — tak; avātsīt — pobyl; sat-kṛtaḥ — dobře obsluhován; deva-vat — jako velice zbožná osobnost (polobůh); sukham — pohodlí; bhrātuḥ — bratra; jyeṣṭhasya — staršího; śreyaḥ-kṛt — pro jeho dobro; sarveṣām — všech ostatních; sukham — štěstí; āvahan — umožnil.

Překlad

Tak Mahātmā Vidura, o něhož jeho příbuzní pečovali jako o božskou osobu, zůstal na jistý čas, aby napravil smýšlení svého staršího bratra, a tím přinesl štěstí všem ostatním.

Význam

O svaté lidi jako byl Vidura je třeba pečovat stejně dobře jako o obyvatele nebes. Obyvatelé nebes v těch dobách navštěvovali domovy lidí jako byl Mahārāja Yudhiṣṭhira a lidé jako Arjuna někdy navštěvovali vyšší planety. Nārada je astronaut, který může cestovat bez omezení nejen po hmotných vesmírech, ale i po duchovních. Nārada také navštěvoval palác Mahārāje Yudhiṣṭhira, takže to nebylo nic zvláštního ani pro jiné nebeské polobohy. Pouze duchovní kultura umožňuje meziplanetární cesty, a to i v současném těle. Mahārāja Yudhiṣṭhira tedy přijal Viduru způsobem, jakým byli přijímáni polobozi.

Mahātmā Vidura byl už tehdy v životním stavu odříkání, a proto se do svého rodinného paláce nevracel, aby si užíval hmotného pohodlí. To, co mu Mahārāja Yudhiṣṭhira nabízel, přijímal ze své milosti, ale smyslem jeho pobytu v paláci bylo osvobodit staršího bratra Dhṛtarāṣṭru, který byl velice hmotně připoutaný. Dhṛtarāṣṭra ztratil v boji s Mahārājem Yudhiṣṭhirem celou zemi a veškeré potomstvo, ale jelikož se cítil bezmocný, tak se přes to všechno nestyděl přijímat od Mahārāje Yudhiṣṭhira milodary a pohostinnost. Pro Mahārāje Yudhiṣṭhira bylo naprosto v pořádku starat se náležitě o svého strýce, ale to, že Dhṛtarāṣṭra takovou velkodušnou pohostinnost přijímal, nebylo vůbec vhodné. Dělal to proto, že si myslel, že nemá jinou možnost. Vidura přišel hlavně s úmyslem osvítit Dhṛtarāṣṭru a pozdvihnout ho na vyšší úroveň duchovního chápání. Osvícené duše mají za povinnost osvobozovat pokleslé duše a Vidura přišel za tím účelem. Hovory o duchovním osvícení jsou ale tak osvěžující, že svými pokyny Dhṛtarāṣṭrovi přitahoval Vidura pozornost všech rodinných členů, a všichni mu s radostí trpělivě naslouchali. To je způsob duchovní realizace. Je třeba pozorně naslouchat poselství, a pokud ho pronáší realizovaná duše, pak bude na dřímající srdce podmíněné duše účinkovat. Neustálým nasloucháním pak lze dosáhnout dokonalého stupně seberealizace.

1.13.15

Verš

abibhrad aryamā daṇḍaṁ
yathāvad agha-kāriṣu
yāvad dadhāra śūdratvaṁ
śāpād varṣa-śataṁ yamaḥ

Synonyma

abibhrat — řídil; aryamā — Aryamā; daṇḍam — trest; yathāvat — odpovídající; agha-kāriṣu — osobám, které hřešily; yāvat — dokud; dadhāra — přijal; śūdratvam — tělesná schránka śūdry; śāpāt — na základě kletby; varṣa-śatam — na sto let; yamaḥ — Yamarāja.

Překlad

Dokud Vidura, který byl prokletý Maṇḍūkou Munim, hrál roli śūdry, na místě Yamarāje vládl Aryamā a trestal ty, kteří se dopouštěli hříšných činností.

Význam

Vidura, který se narodil z lůna śūdrāṇī, neměl ani ten nejmenší podíl na královském dědictví svých bratrů Dhṛtarāṣṭry a Pāṇḍua. Jak se tedy mohl stát kazatelem, který poučoval tak vzdělané krále a kṣatriye, jako byl Dhṛtarāṣṭra a Mahārāja Yudhiṣṭhira? První odpověď je, že i když byl śūdra podle narození, zřekl se světa v zájmu duchovního osvícení od autority Ṛṣiho Maitreyi, který ho důkladně poučil o transcendentálním poznání, a Vidura byl proto plně způsobilý zaujímat postavení ācāryi neboli duchovního učitele. Podle Śrī Caitanyi Mahāprabhua se duchovním mistrem může stát každý, kdo ovládá transcendentální poznání, vědu o Bohu, nehledě na to, zda je brāhmaṇou či śūdrou, hospodářem (gṛhasthou) či sannyāsīnem. I podle obyčejného mravního zákoníku (kterého se zastává veliký politik a moralista Cāṇakya Paṇḍita) není nic špatného na tom, když se učíme od člověka, který svým narozením stojí níže nežli śūdra. To je jedna část odpovědi. Další částí je, že Vidura ve skutečnosti nebyl žádný śūdra. Sto let musel hrát roli takzvaného śūdry na základě kletby Maṇḍuky Muniho. Byl však inkarnací Yamarāje, jednoho z dvanácti mahājanů na stejné úrovni s tak vznešenými osobnostmi, jako je Brahmā, Nārada, Śiva, Kapila, Bhīṣma, Prahlāda a další. Jako mahājana má Yamarāja za povinnost kázat lidem na celém světě kult oddanosti, což dělá i Nārada, Brahmā a ostatní mahājanové. Yamarāja je však vždy plně zaměstnán ve svém podsvětním království trestáním konatelů hříšných činů. Yamarājovi Pán přidělil určitou planetu, která se nalézá několik stovek tisíc kilometrů od planety Země, aby tam po smrti odváděl zkažené duše a spravedlivě posoudil jejich vinu podle hříšných činností, kterých se dopouštěly. Yamarāja má tedy velice málo času na to, aby se vzdálil ze svého zodpovědného úřadu, kde trestá provinilce. Lidí zkažených je víc než spravedlivých. Yamarāja má proto víc práce než ostatní polobozi, kteří jsou rovněž autorizovanými prostředníky Svrchovaného Pána. Chtěl však kázat o slávě Pána, a Pánovou vůlí byl proklet Maṇḍukou Munim, aby přišel na svět v inkarnaci Vidury a těžce pracoval jako velký oddaný. Takový oddaný není śūdra ani brāhmaṇa. Je vůči tomuto rozdělení pozemské společnosti transcendentální, jako když Osobnost Božství sestupuje v podobě prasete, ale není ani prasetem, ani Brahmou. Je nad všemi pozemskými tvory. Pán a Jeho různí autorizovaní oddaní někdy musí hrát role mnoha nižších tvorů, aby přivolali zpátky podmíněné duše, ale Pán i Jeho čistí oddaní jsou vždy v transcendentálním postavení. Když se Yamarāja zrodil jako Vidura, jeho místo zastával Aryamā, jeden z mnoha synů Kaśyapy a Aditi. Synové Aditi jsou Ādityové a je jich dvanáct. Aryamā je jedním z nich a jako takový měl schopnosti převzít úřad Yamarāje po dobu jeho stoleté nepřítomnosti v podobě Vidury. Závěr je ten, že Vidura nebyl nikdy śūdra, ale byl větší nežli ten nejčistší brāhmaṇa.

1.13.16

Verš

yudhiṣṭhiro labdha-rājyo
dṛṣṭvā pautraṁ kulan-dharam
bhrātṛbhir loka-pālābhair
mumude parayā śriyā

Synonyma

yudhiṣṭhiraḥ — Yudhiṣṭhira; labdha-rājyaḥ — vlastnící království svého otce; dṛṣṭvā — když viděl; pautram — vnuka; kulam-dharam — vhodného pro dynastii; bhrātṛbhiḥ — bratry; loka-pālābhaiḥ — kteří byli zkušenými vládci; mumude — užíval života; parayā — nebývalé; śriyā — bohatství.

Překlad

Když Mahārāja Yudhiṣṭhira získal zpět své království a viděl narození vnuka způsobilého pro pokračování vznešené tradice své rodiny, vládl pokojně a užíval nebývalého bohatství ve spolupráci se svými mladšími bratry, kteří uměli dobře vládnout obyčejným lidem.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira i Arjuna byli od začátku bitvy na Kurukṣetře nešťastní, ale přestože nechtěli zabíjet v boji své příbuzné, museli to vykonat jako svoji povinnost, protože to bylo plánem svrchované vůle Pána Śrī Kṛṣṇy. Po bitvě byl Mahārāja Yudhiṣṭhira nešťastný ze smrti tolika lidí. Nezbyl prakticky nikdo, kdo by po Pāṇḍuovcích pokračoval v kuruovské dynastii. Poslední zbývající nadějí bylo dítě v lůně jeho snachy Uttary, a i na to zaútočil Aśvatthāmā. Milostí Pána však bylo dítě zachráněno. Po urovnání zneklidňující situace a opětovném zavedení pokoje a pořádku ve státě, a když viděl naživu Parīkṣita, cítil spokojený Mahārāja Yudhiṣṭhira jistou úlevu jako lidská bytost, přestože ho pramálo přitahovalo hmotné štěstí, které je vždy dočasné a iluzorní.

1.13.17

Verš

evaṁ gṛheṣu saktānāṁ
pramattānāṁ tad-īhayā
atyakrāmad avijñātaḥ
kālaḥ parama-dustaraḥ

Synonyma

evam — takto; gṛheṣu — v rodinných záležitostech; saktānām — těch, kteří jsou příliš připoutaní; pramattānām — chorobně připoutaní; tat-īhayā — ponoření do takových myšlenek; atyakrāmat — zdolává; avijñātaḥ — nepostřehnutelně; kālaḥ — věčný čas; parama — svrchovaně; dustaraḥ — nepřekonatelný.

Překlad

Nepřekonatelný věčný čas nenápadně zdolává ty, kteří jsou příliš připoutáni k rodinným záležitostem a jsou vždy pohrouženi do svých myšlenek.

Význam

“Teď jsem šťastný; všechno je v pořádku; mám slušné bankovní konto; mohu dostatečně zaopatřit děti; teď jsem úspěšný; žebráci sannyāsīni závisí na Bohu, ale chodí žebrat ke mně, takže jsem ještě větší než Svrchovaný Bůh.” Takové a další myšlenky pronásledují chorobně připoutaného hospodáře, který nevidí chod věčného času. Délka našeho života je vyměřená a nikdo nemůže k tomuto času danému svrchovanou vůlí přidat ani sekundu. Tento cenný čas, a zvláště pro lidskou bytost, je třeba využít obezřetně, jelikož ani jedinou sekundu, která nepostřehnutelně vyprší, nelze nahradit ani tisícem zlatých mincí, nahromaděných těžkou prací. Každá sekunda lidského života je určena pro dosažení konečného řešení životních problémů, tzn. opakování rození a smrti a kolování v cyklu 8 400 000 různých životních druhů. Hmotné tělo, které podléhá rození a smrti, nemocem a stáří, je příčinou všeho utrpení živé bytosti; živá bytost je jinak věčná — nikdy se nerodí a také nikdy neumírá. Pošetilí lidé na tento problém zapomínají. Vůbec nevědí, jak vyřešit životní těžkosti, ale zaplétají se do dočasných rodinných starostí, přičemž zapomínají, že věčný čas nepostřehnutelně ubíhá a že jejich vyměřený život se každou sekundou zkracuje, aniž by nalézali řešení velkého problému, totiž jak se zbavit opakovaného rození, smrti, nemoci a stáří. Tomu se říká iluze.

Tato iluze však nepůsobí na toho, kdo je bdělý v oddané službě Pánu. Yudhiṣṭhira Mahārāja a jeho bratři Pāṇḍuovci se vždy zaměstnávali službou Pánu Śrī Kṛṣṇovi a pramálo je přitahovalo iluzorní štěstí tohoto hmotného světa. Jak jsme rozebrali dříve, Mahārāja Yudhiṣṭhira byl pevně ustálený ve službě Pánu Mukundovi (Pánu, který udílí spasení), a proto ho nikterak nepřitahovalo ani takové životní pohodlí, jaké lze získat v nebeském království, neboť i štěstí dosažené na Brahmaloce je dočasné a iluzorní. Jelikož živá bytost je věčná, jediným místem, kde může být šťastná, je věčné sídlo v Božím království (paravyoma), odkud se nikdo nevrací do tohoto světa opakovaného rození, smrti, nemoci a stáří. Každé životní pohodlí nebo hmotné štěstí, které nezaručuje věčný život, je tedy pro věčnou živou bytost pouze iluzí. Ten, kdo to skutečně chápe, je vzdělaný, a takový vzdělaný člověk může obětovat jakékoliv množství hmotného štěstí pro dosažení vytouženého cíle, zvaného brahma-sukham neboli absolutní štěstí. Skuteční transcendentalisté hladoví po tomto štěstí, a stejně jako hladový člověk nemůže být šťastný z žádného životního pohodlí, pokud nemá jídlo, tak člověka hladovějícího po věčném absolutním štěstí nemůže uspokojit žádné množství hmotného štěstí. Pokyny dané v tomto verši se tedy nevztahují na Mahārāje Yudhiṣṭhira nebo na jeho bratry a matku. Platí pro osoby jako byl Dhṛtarāṣṭra, jehož přišel Vidura učit především.

1.13.18

Verš

viduras tad abhipretya
dhṛtarāṣṭram abhāṣata
rājan nirgamyatāṁ śīghraṁ
paśyedaṁ bhayam āgatam

Synonyma

viduraḥ — Mahātmā Vidura; tat — to; abhipretya — dobře věda; dhṛtarāṣṭram — Dhṛtarāṣṭrovi; abhāṣata — řekl; rājan — ó králi; nirgamyatām — prosím, ihned odsud odejdi; śīghram — bez nejmenší prodlevy; paśya — pohleď; idam — tento; bhayam — strach; āgatam — už přišel.

Překlad

Mahātmā Vidura to vše věděl, a proto oslovil Dhṛtarāṣṭru: Můj drahý králi, prosím, ihned odsud odejdi a neztrácej čas. Podívej, jak se tě zmocnil strach.

Význam

Krutá smrt nebere na nikoho ohledy, ať je to Dhṛtarāṣṭra či Mahārāja Yudhiṣṭhira. Duchovní pokyny starému Dhṛtarāṣṭrovi tedy mohly právě tak platit pro mladšího Mahārāje Yudhiṣṭhira. Vlastně každý v královském paláci, včetně krále, jeho bratrů a matky, pozorně naslouchal přednáškám. Ale Vidura věděl, že jeho pokyny byly zvláště určeny Dhṛtarāṣṭrovi, který byl příliš materialistický. Slovem rājan je tedy osloven Dhṛtarāṣṭra. Byl to nejstarší syn svého otce, a podle zákona měl tedy nastoupit na hastināpurský trůn. Jelikož však byl od narození slepý, neměl pro tento oprávněný nárok kvalifikace. Nemohl však na bolestnou ztrátu zapomenout a smrt mladšího bratra Pāṇḍua poněkud vyvážila jeho zklamání. Jeho mladší bratr po sobě zanechal několik nezletilých dětí a Dhṛtarāṣṭra se stal jejich přirozeným opatrovatelem, ale v srdci si přál, aby se sám stal skutečným králem a aby předal království vlastním synům v čele s Duryodhanou. S těmito panovnickými ambicemi se Dhṛtarāṣṭra chtěl stát králem a snoval všechny možné úklady ve spolupráci se svým švagrem Śakunim. Všechny plány však vůlí Pána nevyšly a nakonec, když ztratil vše, lidi i peníze, chtěl zůstat králem jako nejstarší strýc Mahārāje Yudhiṣṭhira. Mahārāja Yudhiṣṭhira zachovával s pocitem povinnosti Dhṛtarāṣṭrovi královskou úctu a Dhṛtarāṣṭra bezstarostně trávil své sečtené dny v iluzi, že je králem nebo královským strýcem krále Yudhiṣṭhira. Vidura, jakožto světec a milující nejmladší bratr Dhṛtarāṣṭry, chtěl svého bratra probudit z jeho spánku v nemoci a stáří. Sarkasticky ho proto oslovil jako “krále”, kterým ve skutečnosti nebyl. Každý je služebníkem věčného času, a nikdo proto nemůže být v tomto hmotném světě králem. Král je ten, kdo dává rozkazy. Jeden slavný anglický král chtěl velet času, ale čas ho odmítl poslouchat. V hmotném světě je tedy člověk nepravým králem a Dhṛtarāṣṭrovi je zvláště připomenuto toto nepravé postavení a skutečně hrůzostrašné události, které se k němu v tu dobu blížily. Vidura ho požádal, aby okamžitě odešel, pokud se chce zachránit před hrůznou situací, která se k němu rychle blíží. Nežádal takto Mahārāje Yudhiṣṭhira, protože věděl, že král, jakým byl Yudhiṣṭhira, si je vědom všech hrůzných situací v tomto chatrném světě a že se o sebe postará, až přijde jeho čas, i když Vidura třeba už nebude přítomný.

1.13.19

Verš

pratikriyā na yasyeha
kutaścit karhicit prabho
sa eṣa bhagavān kālaḥ
sarveṣāṁ naḥ samāgataḥ

Synonyma

pratikriyā — náprava; na — neexistuje; yasya — pro to; iha — v tomto hmotném světě; kutaścit — žádným způsobem; karhicit — nikdo; prabho — ó můj pane; saḥ — to; eṣaḥ — pozitivně; bhagavān — Osobnost Božství; kālaḥ — věčný čas; sarveṣām — všech; naḥ — nás; samāgataḥ — přichází.

Překlad

V této hrůzné situaci nepomůže nikdo z hmotného světa. Můj pane, to Nejvyšší Osobnost Božství k nám všem přichází jako věčný čas (kāla).

Význam

Žádná vyšší moc nemůže zastavit kruté ruce smrti. Nikdo nechce zemřít, byť zakouší sebevětší tělesné bolesti. Ani v době takzvaného vědeckého rozvoje poznání neexistuje žádný lék na stáří a na smrt. Stáří je připomínkou příchodu smrti, které slouží krutý čas, a nikdo se nemůže vzepřít smrti neboli svrchovanému soudu věčného času. Vidura to vysvětluje dříve, než se Dhṛtarāṣṭra začne shánět po způsobu, kterým oddálit bezprostřední hrůznou situaci, jak to udělal mnohokrát předtím. Nežli však mohl vznést svoje požadavky, Vidura ho upozornil, že nemůže dostat žádný lék od nikoho a odnikud z tohoto hmotného světa. A jelikož nic takového v hmotném světě neexistuje, smrt je totožná s Nejvyšší Osobností Božství, jak říká Pán Sám v Bhagavad-gītě (10.34).

Smrti nemůže zabránit nikdo a nic v tomto hmotném světě. Hiraṇyakaśipu se chtěl stát nesmrtelným a podrobil se krutému pokání, které třáslo celým vesmírem a od něhož ho přišel odradit samotný Brahmā. Hiraṇyakaśipu Brahmu požádal, aby mu dal požehnání nesmrtelnosti, ale Brahmā řekl, že on sám je smrtelný, třebaže žije na nejvyšší planetě, takže mu stěží může takové požehnání udělit. Smrt je tedy i na nejvyšší planetě tohoto vesmíru, natož pak na jiných planetách, které jsou kvalitou mnohem níže nežli Brahmaloka, což je planeta, na které pobývá Brahmā. Všude, kde se projevuje vliv věčného času, jsou také tyto čtyři útrapy—rození, nemoc, stáří a smrt — a všechny jsou nevyhnutelné.

1.13.20

Verš

yena caivābhipanno ’yaṁ
prāṇaiḥ priyatamair api
janaḥ sadyo viyujyeta
kim utānyair dhanādibhiḥ

Synonyma

yena — vlečen tímto časem; ca — a; eva — jistě; abhipannaḥ — přemožen; ayam — toto; prāṇaiḥ — se životem; priya-tamaiḥ — který je každému tím nejdražším; api — přestože; janaḥ — člověk; sadyaḥ — okamžitě; viyujyeta — vzdává se; kim uta anyaiḥ — nemluvě o jiných věcech; dhana-ādibhiḥ — jako je majetek, pocty, děti, země a dům.

Překlad

Každý, kdo je pod vlivem svrchovaného věčného času kāly, musí odevzdat svůj drahocenný život, nemluvě o jiných věcech jako je majetek, pocty, děti, země a dům.

Význam

Jednoho velkého indického vědce, který se zabýval plánováním, znenadání zavolal neoblomný věčný čas během jeho cesty na významné setkání plánovací komise, a on musel odevzdat svůj život, ženu, děti, dům, zemi, majetek a všechno ostatní. Během politických nepokojů v Indii a rozdělování na Pakistán a Hindustán muselo mnoho vlivných Indů odevzdat vlivem času život, jmění a slávu, a existují stovky a tisíce takových příkladů na celém světě a v celém vesmíru, které jsou výsledkem vlivu času. Závěr je tedy takový, že ve vesmíru neexistuje žádná mocná živá bytost, která by mohla přemoci vliv času. Mnoho básníků ve svých verších naříká nad vlivem času. Vlivem času dochází ve vesmírech k mnoha zničením a nikdo jim nemůže žádnými prostředky zabránit. I v našem každodenním životě přichází a odchází mnoho věcí bez našeho zásahu, které musíme snášet nebo kterými musíme trpět, aniž by nám bylo pomoci. Tak působí čas.

1.13.21

Verš

pitṛ-bhrātṛ-suhṛt-putrā
hatās te vigataṁ vayam
ātmā ca jarayā grastaḥ
para-geham upāsase

Synonyma

pitṛ — otec; bhrātṛ — bratr; suhṛt — příznivci; putrāḥ — synové; hatāḥ — všichni mrtví; te — tví; vigatam — utratil; vayam — věk; ātmā — tělo; ca — také; jarayā — nemocí; grastaḥ — napadlé; para-geham — domov někoho jiného; upāsase — žiješ.

Překlad

Tvůj otec, bratr, všichni příznivci a synové zemřeli a odešli. Ty sám jsi promarnil většinu svého života, tvé tělo je teď chromé a žiješ v domově někoho jiného.

Význam

Králi je připomínána jeho pochybná situace, ovlivněná krutým časem, a měl by mít se svojí zkušeností více inteligence, aby viděl, co se s jeho vlastním životem může stát. Jeho otec Vicitravīrya zemřel před mnoha lety, když král a jeho bratři byli malé děti, a to, že byli správně vychováni, bylo zásluhou Bhīṣmadeva a jeho péče a starostlivosti. Pak zemřel jeho bratr Pāṇḍu. Pak na Kuruovském bitevním poli zemřelo jeho sto synů a všichni vnuci spolu s dalšími příznivci jako byl Bhīṣmadeva, Droṇācārya, Karṇa a mnoho jiných králů a přátel. Ztratil tedy všechny své lidi a peníze a nyní žil z milosti svého synovce, kterého přivedl do tolika těžkostí, ale přes všechny tyto zvraty myslel na to, jak stále jen prodlužovat svůj život. Vidura chtěl Dhṛtarāṣṭrovi ukázat, že každý se musí chránit svými činy a milostí Pána. Člověk musí svědomitě plnit svoji povinnost a ve výsledku záviset na svrchované autoritě. Žádný přítel, potomek, otec, bratr, stát a nikdo jiný neochrání toho, koho nechrání Nejvyšší Pán. Člověk má proto hledat ochranu Nejvyššího Pána, neboť lidská životní podoba je určena pro hledání této ochrany. Před pochybností své situace byl varován následujícími slovy.

1.13.22

Verš

andhaḥ puraiva vadhiro
manda-prajñāś ca sāmprataṁ
viśīrṇa-danto mandāgniḥ
sarāgaḥ kapham udvahan

Synonyma

andhaḥ — slepý; purā — od začátku; eva — jistě; vadhiraḥ — nedoslýchavý; manda-prajñāḥ — krátká paměť; ca — a; sāmpratam — nedávno; viśīrṇa — uvolněné; dantaḥ — zuby; manda-agniḥ — činnost jater se snížila; sa-rāgaḥ — hlasitě; kapham — kašel s hlenem; udvahan — vychází.

Překlad

Jsi slepý už od narození a začínáš být nedoslýchavý. Tvá paměť už je krátká a inteligence narušená. Zuby máš uvolněné, tvá játra nepracují a vykašláváš hlen.

Význam

Vidura postupně upozorňuje Dhṛtarāṣṭru na všechny příznaky stáří, které se u něho už vyvinuly, aby ho upozornil na to, že smrt se velice rychle blíží a on se stále jako blázen nestará o svoji budoucnost. Uvedené znaky charakterizují stádium apakṣaya neboli postupné ochabování hmotného těla před poslední smrtelnou ranou. Tělo se narodí, vyvíjí se, zůstává, vytváří další těla, ochabuje a pak zaniká. Pošetilí lidé však chtějí v pomíjivém těle dosáhnout stálého postavení a myslí si, že jejich jmění, děti, společnost, země atd. je ochrání. S těmito bláhovými myšlenkami propadají svým dočasným zaměstnáním a zcela zapomínají na to, že se tohoto dočasného těla budou muset vzdát a že budou muset přijmout nové, aby si opět zaopatřovali společnost, přátelství a lásku a opět nakonec zahynuli. Zapomínají na svoji stálou totožnost a bláhově se angažují v nestálých zaměstnáních, přičemž zcela zapomínají na svou prvořadou povinnost. Světci a mudrci jako Vidura za těmito pošetilými lidmi přicházejí, aby je probudili z jejich snu, ale oni považují takové sādhuy a světce za příživníky na společnosti a téměř všichni odmítají naslouchat jejich slovům, i když naopak vítají pouťové sādhuy a takzvané světce, kteří mohou uspokojit jejich smysly. Vidura nebyl takový sādhu, který by chtěl uspokojovat Dhṛtarāṣṭrovy nemístné city. Správně poukazoval na životní realitu a na to, jak se lze před takovými pohromami zachránit.

1.13.23

Verš

aho mahīyasī jantor
jīvitāśā yathā bhavān
bhīmāpavarjitaṁ piṇḍam
ādatte gṛha-pālavat

Synonyma

aho — běda; mahīyasī — mocná; jantoḥ — živých bytostí; jīvita-āśā — touha žít; yathā — jako; bhavān — jsi; bhīma — Bhīmaseny (Yudhiṣṭhirova bratra); apavarjitam — zbytky; piṇḍam — jídla; ādatte — které jedl; gṛha-pāla-vat — jako domácí pes.

Překlad

Běda, jak mocné jsou naděje živé bytosti, že bude žít dál! Vždyť žiješ jako domácí pes a pojídáš zbytky Bhīmova jídla.

Význam

Sādhu nemá nikdy lichotit králi nebo boháči, aby pohodlně žil na jejich účet. Má říkat hospodářům holou pravdu o životě, aby přišli k rozumu co se týče nepříjemného života v hmotné existenci. Dhṛtarāṣṭra je typickým příkladem připoutaného starého muže ve stádiu hospodáře. Stal se opravdovým nuzákem, a přesto chtěl žít pohodlně v domě Pāṇḍuovců, ze kterých je zde zmínka o Bhīmovi, neboť Bhīma zabil dva hlavní Dhṛtarāṣṭrovy syny, Duryodhanu a Duḥśāsanu. Tito dva synové byli Dhṛtarāṣṭrovi velice drazí pro své nechvalně známé podlé jednání, a Bhīma je zde uveden proto, že on tyto dva jeho oblíbené syny zabil. Proč žil Dhṛtarāṣṭra v domě Pāṇḍuovců? Protože chtěl žít dál pohodlně i za cenu veškerého ponížení. Vidura byl proto udiven, jak mocný je pud sebezáchovy. Tato touha po zachování života naznačuje, že živá bytost je věčnou živou bytostí a nechce měnit svou tělesnou schránku. Pošetilí lidé nevědí, že určitá doba tělesné existence je jim dána proto, aby se podrobili svému vězeňskému trestu, a že lidské tělo živá bytost dostane až po mnoha a mnoha zrozeních a smrtích jako příležitost k seberealizaci a návratu domů, zpátky k Bohu. Lidé jako Dhṛtarāṣṭra se však snaží plánovat si život v pohodlí ve vlivném a výnosném postavení, jelikož nevidí skutečnost takovou, jaká je. Dhṛtarāṣṭra je slepý a stále doufá, že po všech životních zvratech bude žít v pohodlí. Sādhu jako je Vidura má probouzet takové slepce a pomáhat jim v návratu zpátky k Bohu, kde je život věčný. Kdo jednou přijde do duchovního světa, už nikdy se nebude chtít vrátit zpátky do tohoto hmotného světa plného nesnází. Můžeme si tedy představit, jak zodpovědným úkolem je sādhu jako byl Mahātmā Vidura pověřený.

1.13.24

Verš

agnir nisṛṣṭo dattaś ca
garo dārāś ca dūṣitāḥ
hṛtaṁ kṣetraṁ dhanaṁ yeṣāṁ
tad-dattair asubhiḥ kiyat

Synonyma

agniḥ — oheň; nisṛṣṭaḥ — založil; dattaḥ — podal; ca — a; garaḥ — jed; dārāḥ — vdanou ženu; ca — a; dūṣitāḥ — urazil; hṛtam — uchvátil; kṣetram — království; dhanam — majetek; yeṣām — jejichž; tat — jejich; dattaiḥ — daný od; asubhiḥ — žít z; kiyat — není nutné.

Překlad

Není nutné, abys žil nízkým životem z milodarů od těch, které ses snažil zabít ohněm a jedem. Urazil jsi také jednu z jejich manželek a uchvátil jejich království a majetek.

Význam

Varṇāśramský náboženský systém vyhrazuje jednu část života zcela pro seberealizaci a dosažení spásy v lidské životní podobě. To je obecný postup, ale lidé jako Dhṛtarāṣṭra chtějí i na sklonku života zůstat doma, byť za nízkých podmínek, a přijímat milodary od svých nepřátel. Vidura chtěl na toto poukázat a přivést ho k myšlence, že je lepší zemřít jako jeho synové než přijímat takové ponižující milodary. Před pěti tisíci lety žil jeden Dhṛtarāṣṭra, ale nyní jsou Dhṛtarāṣṭrové v každém domě. Zvláště politici nechtějí zanechat politické činnosti, dokud je neodvleče krutá ruka smrti nebo je nezabije nějaký jejich protivník. Lpět na rodině do konce svého lidského života znamená tu největší degradaci, a i v současnosti jsou absolutně nezbytní Vidurové, aby takové Dhṛtarāṣṭry osvítili.

1.13.25

Verš

tasyāpi tava deho ’yaṁ
kṛpaṇasya jijīviṣoḥ
paraity anicchato jīrṇo
jarayā vāsasī iva

Synonyma

tasya — toto; api — přesto; tava — tvé; dehaḥ — tělo; ayam — toto; kṛpaṇasya — toho, kdo je lakomý; jijīviṣoḥ — tebe, který toužíš žít; paraiti — rozpadne se; anicchataḥ — byť nechtěně; jīrṇaḥ — zchátralé; jarayā — staré; vāsasī — šaty; iva — jako.

Překlad

Přestože nechceš zemřít a přeješ si žít i za cenu své cti a pověsti, tvé staré tělo jistě zestárne a rozpadne se jako staré šaty.

Význam

Slova kṛpaṇasya jijīviṣoḥ jsou významná. Existují dvě třídy lidí — jedněm se říká kṛpaṇové a druhým se říká brāhmaṇové. Kṛpaṇa neboli lakomec nezná hodnotu svého hmotného těla, ale brāhmaṇa dobře zná své postavení i povahu hmotného těla. Kṛpaṇa, který nedokáže docenit své hmotné tělo, si chce jen ze všech sil užívat smyslových požitků, a dokonce i ve stáří se za pomoci lékařských nebo jiných prostředků chce stát znovu mladíkem. Dhṛtarāṣṭra je zde osloven jako kṛpaṇa, jelikož nechápe povahu svého hmotného těla a chce žít za každou cenu. Vidura se mu snaží otevřít oči, aby viděl, že nemůže žít déle než mu je dáno a že se musí připravit na smrt. Jelikož smrt je nevyhnutelná, proč by se měl tak ponižovat jenom proto, aby žil? Lepší je jít po správné cestě, i když riskuje svojí smrt. Smyslem lidského života je ukončit všechna strádání hmotné existence a život má být usměrněn tak, aby člověk mohl dosáhnout vytouženého cíle. Dhṛtarāṣṭra se svojí špatnou představou o životě už promrhal osmdesát procent energie, která mu byla dána, a proto se slušelo, aby zbývající dny svého “lakomého” života využil pro dosažení konečného dobra. Takový život je označen jako život lakomce, protože lakomý člověk náležitě nevyužívá výhod lidské životní podoby. Jedině se štěstím takový člověk potká seberealizovanou duši jako byl Vidura a díky jeho pokynům se zbaví nevědomosti hmotného bytí.

1.13.26

Verš

gata-svārtham imaṁ dehaṁ
virakto mukta-bandhanaḥ
avijñāta-gatir jahyāt
sa vai dhīra udāhṛtaḥ

Synonyma

gata-sva-artham — náležitě nevyužité; imam — toto; deham — hmotné tělo; viraktaḥ — lhostejně; mukta — osvobozený; bandhanaḥ — od všech závazků; avijñāta-gatiḥ — neznámé místo; jahyāt — má se vzdát tohoto těla; saḥ — takový člověk; vai — jistě; dhīraḥ — nezneklidněný; udāhṛtaḥ — říká se, že je.

Překlad

O člověku se říká, že je nezneklidněný, když odejde na neznámé opuštěné místo a osvobozený od všech závazků se vzdá svého hmotného těla, když pozbylo užitečnosti.

Význam

Narottama dāsa Ṭhākura, velký oddaný a ācārya gauḍīya-vaiṣṇavské větve, zpíval: “Můj Pane, promarnil jsem celý svůj život. Obdržel jsem lidské tělo, ale opomenul jsem uctívat Tebe a tak jsem vědomě pil jed.” Jinak řečeno, lidské tělo je zvláště určeno pro rozvoj poznání o oddané službě Pánu, bez níž je život plný úzkosti a nesnází. Proto tomu, kdo si zkazil život a nevěnoval se takovým kulturním činnostem, se doporučuje, aby bez vědomí přátel a příbuzných opustil domov a takto osvobozený od všech závazků vůči rodině, společnosti, zemi atd. se vzdal svého těla na nějakém neznámém místě, aby ostatní nevěděli, kde a jak zemřel. Dhīra znamená ten, kdo není zneklidněný, ani když je k tomu pádný důvod. Člověk se nemůže vzdát pohodlného rodinného života pro svůj citový vztah k ženě a dětem. Taková přehnaná rodinná náklonnost je překážkou v seberealizaci, a pokud je někdo schopný na tyto vztahy zapomenout, nazývá se nezneklidněný neboli dhīra. Toto je ovšem odříkání, které se zakládá na znechuceném životě, ale takové odříkání se může ustálit pouze ve společnosti pravých světců a seberealizovaných duší, kteří mohou člověka zaměstnat v láskyplné oddané službě Pánu. Upřímně se odevzdat lotosovým nohám Pána je možné, když probudíme transcendentální smysl pro službu. A to umožňuje společnost čistých oddaných Pána. Dhṛtarāṣṭra měl to štěstí, že měl bratra, jehož samotná společnost byla příčinou osvobození v jeho znechuceném životě.

1.13.27

Verš

yaḥ svakāt parato veha
jāta-nirveda ātmavān
hṛdi kṛtvā hariṁ gehāt
pravrajet sa narottamaḥ

Synonyma

yaḥ — každý, kdo; svakāt — tím, že se probudí; parataḥ vā — nebo tím, že naslouchá druhému; iha — zde v tomto světě; jāta — stává se; nirvedaḥ — lhostejný k hmotným poutům; ātmavān — vědomí; hṛdi — v srdci; kṛtvā — odvedený; harim — Osobnost Božství; gehāt — z domova; pravrajet — odchází; saḥ — on je; nara-uttamaḥ — prvotřídní lidská bytost.

Překlad

Ten, kdo se probudí a sám nebo díky druhým pochopí nepravost a bídu tohoto hmotného světa, a tak opustí svůj domov a závisí plně na Osobnosti Božství sídlící v jeho srdci, je jistě prvotřídním člověkem.

Význam

Existují tři skupiny transcendentalistů: (1) dhīra neboli ten, koho nezneklidňuje být odloučený od rodiny, (2) člověk v životním stádiu odříkání, který se stal sannyāsīnem ze znechucení, a (3) upřímný oddaný Pána, který probudil vědomí Boha nasloucháním a opěvováním a opouští domov v naprosté závislosti na Osobnosti Božství sídlící v jeho srdci. To znamená, že životní stádium odříkání po znechucení sentimentálním životem v hmotném světě může být odrazovým můstkem na cestě seberealizace, ale skutečné dokonalosti cesty osvobození člověk dosáhne tehdy, když se naučí plně záviset na Nejvyšší Osobnosti Božství, na Pánu, který sídlí v srdci každého jako Paramātmā. Je možné žít v nejtemnější džungli, sám a daleko od domova, ale pevný oddaný dobře ví, že nikdy není sám. Nejvyšší Osobnost Božství je s ním neustále, a Pán chrání Svého upřímného oddaného v každé nebezpečné situaci. Člověk má proto doma provozovat oddanou službu, naslouchat a opěvovat svaté jméno, vlastnosti, podobu, zábavy, doprovod atd. ve společnosti čistých oddaných, a tato praxe mu pomůže probudit vědomí Boha do takové míry, jaká odpovídá upřímnosti jeho záměrů. Ten, kdo od takových činností očekává hmotný zisk, nebude moci nikdy záviset na Nejvyšší Osobnosti Božství, přestože Pán je v srdci každého. Pán také lidem, kteří Ho uctívají pro hmotný prospěch, nedává žádné pokyny. Těmto materialistickým oddaným Pán může požehnat hmotným prospěchem, ale nemohou dospět na úroveň prvotřídní lidské bytosti, o které se zde hovoří. Existuje mnoho příkladů upřímných oddaných v dějinách světa a zvláště v Indii, a jsou našimi vůdci na cestě seberealizace. Mahātmā Vidura je jedním takovým velkým oddaným Pána a my bychom se všichni měli snažit kráčet v jeho lotosových šlépějích k seberealizaci.

1.13.28

Verš

athodīcīṁ diśaṁ yātu
svair ajñāta-gatir bhavān
ito ’rvāk prāyaśaḥ kālaḥ
puṁsāṁ guṇa-vikarṣaṇaḥ

Synonyma

atha — proto; udīcīm — severní strana; diśam — směr; yātu — prosím odejdi; svaiḥ — své příbuzné; ajñāta — bez poznání; gatiḥ — kam; bhavān — tebe; itaḥ — po tomto; arvāk — ohlásí se; prāyaśaḥ — všeobecně; kālaḥ — čas; puṁsām — lidí; guṇa — vlastnosti; vikarṣaṇaḥ — oslabující.

Překlad

Proto tě prosím, odejdi ihned na sever a nedávej svým příbuzným vědět, neboť brzy přijde ten čas, který oslabí dobré vlastnosti lidí.

Význam

Člověk si může znechucený život nahradit tím, že se stane dhīrou, tedy že nadobro odejde z domova aniž by mluvil s příbuznými, a Vidura doporučuje svému staršímu bratrovi, aby neprodleně přijal tuto cestu, jelikož věk Kali se velice rychle blíží. Podmíněná duše je už tak v dost nízkém postavení díky styku s hmotou, ale ve věku Kali poklesnou dobré vlastnosti člověka na nejnižší úroveň. Dhṛtarāṣṭrovi bylo doporučeno, aby odešel z domova dříve než Kali-yuga začne, protože pak ovzduší, které Vidura vytvořil svými cennými pokyny o životě, pomine vlivem rychle se blížícího věku. Narottamem neboli prvotřídní lidskou bytostí, která zcela závisí na Nejvyšším Pánu Śrī Kṛṣṇovi, se nemůže stát každý obyčejný člověk. V Bhagavad-gītě (7.28) je řečeno, že jedině ten, kdo se zcela zbavil veškeré poskvrny hříšných činů, může záviset na Nejvyšším Pánu Śrī Kṛṣṇovi, Osobnosti Božství. Dhṛtarāṣṭrovi Vidura radil, aby se pro začátek stal alespoň dhīrou, když už se nemohl stát sannyāsīnem ani narottamem. Vytrvalá snaha o seberealizaci člověku pomůže, aby se ze stádia dhīra dopracoval až na úroveň narottama. Stádia dhīry je možné dosáhnout po dlouhodobém provozování yogy, ale milostí Vidury lze tohoto stádia dosáhnout okamžitě, stačí být ochotný jednat jako dhīra, což je přípravou pro stav sannyāsa. Stav sannyāsa je přípravným stádiem pro paramahaṁsu neboli prvotřídního oddaného Pána.

1.13.29

Verš

evaṁ rājā vidureṇānujena
prajñā-cakṣur bodhita ājamīḍhaḥ
chittvā sveṣu sneha-pāśān draḍhimno
niścakrāma bhrātṛ-sandarśitādhvā

Synonyma

evam — takže; rājā — král Dhṛtarāṣṭra; vidureṇa anujena — od svého mladšího bratra Vidury; prajñā — introspektivní poznání; cakṣuḥ — oči; bodhitaḥ — pochopené; ājamīḍhaḥ — Dhṛtarāṣṭra, potomek rodiny Ajamīḍhy; chittvā — přerušením; sveṣu — k příbuzným; sneha-pāśān — pevnou síť citových pout; draḍhimnaḥ — neochvějností; niścakrāma — odešel; bhrātṛ — podle bratra; sandarśita — nařízení; adhvā — cesta osvobození.

Překlad

Mahārāja Dhṛtarāṣṭra, potomek Ajamīḍhovy rodiny, pevně přesvědčený na základě introspektivního poznání (prajñā), svou rozhodnou odhodlaností ihned zpřetrhal pevnou síť rodinných pout. Okamžitě odešel z domova, aby se vydal po cestě osvobození, jak mu nařídil jeho mladší bratr Vidura.

Význam

Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu, velký kazatel zásad Śrīmad-Bhāgavatamu, zdůrazňoval význam společnosti sādhuů, čistých oddaných Pána. Řekl, že i krátkým setkáním s čistým oddaným může člověk dosáhnout veškeré dokonalosti. Nezdráháme se přiznat, že tuto skutečnost jsme zažili ve vlastním praktickém životě. Kdyby nás na našem prvním setkání, které trvalo jen několik minut, neobdařil Jeho Božská Milost Śrīmad Bhaktisiddhānta Sarasvatī Gosvāmī Mahārāja svojí přízní, nikdy bychom se nemohli ujmout tohoto velikého úkolu vylíčit Śrīmad-Bhāgavatam v angličtině. Kdybychom se s ním nesetkali v ten příznivý okamžik, možná by se z nás stal velký obchodní magnát, ale nikdy bychom nebyli schopni kráčet po cestě osvobození a být podle pokynů Jeho Božské Milosti zaměstnáni ve skutečné službě Pánu. A zde je jiný praktický příklad, když Vidurova společnost působila na Dhṛtarāṣṭru. Mahārāja Dhṛtarāṣṭra byl pevně spoután sítí hmotné náklonnosti týkající se politiky, ekonomie a rodinných pout, a dělal vše, co bylo v jeho moci, aby dosáhl takzvaného úspěchu při naplňování svých plánů, ale při všech svých materialistických činnostech se setkával od začátku do konce jen s neúspěchem. Přestože byl jeho celý život jen jedna velká prohra, dosáhl největšího ze všech úspěchů v seberealizaci, a to díky mocným pokynům čistého oddaného Pána, který je typickou ukázkou sādhua. Písma proto přikazují, aby se člověk stýkal pouze se sādhuy a odmítal jakoukoliv jinou společnost, čímž dostane bohatou příležitost naslouchat sādhuům, kteří dokáží přesekat iluzorní pouta v hmotném světě na kousky. Hmotný svět je skutečně velkou iluzí, protože vše se v něm jeví jako hmatatelná realita, ale v příštím okamžiku to mizí jako pěna mořského příboje nebo jako mrak na nebi. Mrak na nebi vypadá bezpochyby jako realita, neboť z něho padá déšť a po dešti vyrůstá mnoho dočasné zeleně, ale všechno — mrak, déšť i zeleň — má jen svůj určitý čas a musí to nakonec zmizet. Obloha však zůstává, a také různé podoby oblohy a různá zářící nebeská tělesa zůstávají věčně. Stejně tak Absolutní Pravda, která je přirovnávána k obloze, zůstává věčně a dočasná iluze, která je jako mrak, se objevuje a mizí. Pošetilé živé bytosti přitahuje dočasný mrak, ale inteligentní lidé se více zajímají o věčnou oblohu s veškerou její různorodostí.

1.13.30

Verš

patiṁ prayāntaṁ subalasya putrī
pati-vratā cānujagāma sādhvī
himālayaṁ nyasta-daṇḍa-praharṣaṁ
manasvinām iva sat samprahāraḥ

Synonyma

patim — její manžel; prayāntam — když opouštěl domov; subalasya — krále Subala; putrī — dobrá dcera; pati-vratā — oddaná svému manželovi; ca — také; anujagāma — následovala; sādhvī — ctnostná; himālayam — do Himálaje; nyasta-daṇḍa — ten, který přijal tyč řádu odříkání; praharṣam — to, co dává potěšení; manasvinām — velkých bojovníků; iva — jako; sat — právoplatný; samprahāraḥ — velký výprask.

Překlad

Když ušlechtilá a ctnostná Gāndhārī, dcera krále Subala z Kandaháru (neboli Gāndhāru), viděla, že její manžel odchází do Himálaje, vydala se za ním. Himálaj přináší potěšení těm, kteří přijali tyč řádu odříkání jako bojovníci, kterým se dostalo velkého výprasku od nepřítele.

Význam

Subalinī neboli Gāndhārī, dcera krále Subala a žena krále Dhṛtarāṣṭry, byla ideální manželkou oddanou svému manželovi. Védská civilizace poskytuje ženám zvláštní přípravu, aby se z nich staly ctnostné a oddané manželky, a Gāndhārī je jednou z mnoha ve světové historii. Lakṣmījī Sītādevī byla rovněž dcerou velkého krále, a následovala svého manžela Pána Rāmacandru i do lesa. Stejně tak Gāndhārī mohla jako žena zůstat doma nebo v domě svého otce, ale jako ctnostná a ušlechtilá manželka se bez rozmýšlení vydala za svým mužem. Vidura předával Dhṛtarāṣṭrovi pokyny pro život v odříkání a Gāndhārī byla tehdy vedle svého muže. On ji však nežádal, aby ho následovala, neboť tehdy už byl plně odhodlaný jako válečník, který se na bojišti postaví každému nebezpečí. Už ho nepřitahovala takzvaná manželka či příbuzní a rozhodl se vyrazit sám, ale Gāndhārī jako ctnostná žena následovala svého manžela až do posledního okamžiku. Mahārāja Dhṛtarāṣṭra přijal řád vānaprastha, ve kterém je manželce dovoleno zůstat se svým mužem jako dobrovolná služebnice, ale ve stádiu sannyāsa již žádná manželka se svým bývalým manželem nesmí zůstat. Sannyāsī se z právního hlediska pokládá za mrtvého člověka a jeho žena se tedy stává právně vdovou bez jakéhokoliv spojení se svým bývalým manželem. Mahārāja Dhṛtarāṣṭra svou věrnou ženu neodmítl a ona ho následovala na vlastní nebezpečí.

Sannyāsīni nosí tyč jako znak životního stádia odříkání. Existují dva druhy sannyāsīnů. Ti, kteří následují māyāvādskou filozofii Śrīpādy Śaṅkarācāryi, mají pouze jednu tyč (eka-daṇḍu), ale ti, kteří následují filozofii vaiṣṇavitů, přijímají tři spojené tyče (tri-daṇḍu). Māyāvādští sannyāsīni jsou ekadaṇḍi-svāmī, zatímco vaiṣṇavští sannyāsīni, se nazývají tridaṇḍi-svāmī nebo ještě výrazněji tridaṇḍi-gosvāmī, aby se odlišovali od māyāvādských filozofů. Ekadaṇḍi-svāmī mají v oblibě většinou Himálaj, ale vaiṣṇavští sannyāsīni mají v oblibě Vṛndāvan a Purī. Vaiṣṇavští sannyāsīni jsou narottamové, zatímco māyāvādští sannyāsīni jsou dhīrové. Mahārāja Dhṛtarāṣṭra dostal radu, aby se vydal cestou dhīry, neboť v jeho situaci bylo těžké, aby se stal narottamem.

1.13.31

Verš

ajāta-śatruḥ kṛta-maitro hutāgnir
viprān natvā tila-go-bhūmi-rukmaiḥ
gṛhaṁ praviṣṭo guru-vandanāya
na cāpaśyat pitarau saubalīṁ ca

Synonyma

ajāta — nikdy nenarozený; śatruḥ — nepřítel; kṛta — když vykonal; maitraḥ — uctívání polobohů; huta-agniḥ — obětováním do ohně; viprān — brāhmaṇům; natvā — složil poklony; tila-go-bhūmi-rukmaiḥ — a obilí, krávy, zemi a zlato; gṛham — v paláci; praviṣṭaḥ — když vstoupil; guru-vandanāya — aby vzdal úctu starším; na — ne; ca — také; apaśyat — viděl; pitarau — své strýce; saubalīm — Gāndhārī; ca — také.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira, jehož nepřítel se nikdy nenarodil, vykonal své obvyklé ranní povinnosti, ke kterým patřily modlitby, ohňová oběť bohu Slunce a složení poklon a obětování obilí, krav, země a zlata brāhmaṇům. Pak vstoupil do paláce, aby se poklonil starším, ale nenašel tam své strýce ani tetu, dceru krále Subala.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira byl nejzbožnějším králem, protože denně osobně vykonával zbožné povinnosti hospodáře. Hospodáři mají vstávat brzy ráno a po koupeli mají uctívat domácí Božstva modlitbami, obětovat do posvátného ohně, obdarovat brāhmaṇy zemí, kravami, obilím, zlatem atd. a nakonec mají vzdát úctu a poklony starším. Ten, kdo neumí plnit příkazy śāster, se nemůže stát dobrým člověkem na základě pouhé znalosti knih. Moderní hospodáři jsou zvyklí na jiný život: vstávají pozdě a pijí čaj v posteli, aniž by se starali o čistotu a vykonávali výše uvedené očistné obřady. Jejich děti se učí žít stejně jako rodiče, a proto celá generace sklouzává do pekla. Od takových lidí nelze očekávat nic dobrého, dokud se nezačnou sdružovat se sādhuy. Materialistický člověk může jako Dhṛtarāṣṭra dostávat lekce od sādhua jako byl Vidura a očistit se tak od všech následků moderního života.

Mahārāja Yudhiṣṭhira ovšem nenalezl v paláci své dva strýce, Dhṛtarāṣṭru a Viduru, ani Gāndhārī, dceru krále Subala. Velice si je přál vidět, a proto se zeptal Sañjayi, Dhṛtarāṣṭrova osobního tajemníka.

1.13.32

Verš

tatra sañjayam āsīnaṁ
papracchodvigna-mānasaḥ
gāvalgaṇe kva nas tāto
vṛddho hīnaś ca netrayoḥ

Synonyma

tatra — tam; sañjayam — Sañjayovi; āsīnam — sedícímu; papraccha — tázal se; udvigna-mānasaḥ — plný úzkosti; gāvalgaṇe — synu Gavalgaṇy, Sañjayo; kva — kde je; naḥ — náš; tātaḥ — strýc; vṛddhaḥ — starý; hīnaḥ ca — a zbavený; netrayoḥ — zraku.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira, plný úzkosti, se obrátil na Sañjayu, který tam seděl, a řekl: Ó Sañjayo, kde je náš strýc, který je starý a slepý?

1.13.33

Verš

ambā ca hata-putrārtā
pitṛvyaḥ kva gataḥ suhṛt
api mayy akṛta-prajñe
hata-bandhuḥ sa bhāryayā
āśaṁsamānaḥ śamalaṁ
gaṅgāyāṁ duḥkhito ’patat

Synonyma

ambā — matka teta; ca — a; hata-putrā — která ztratila všechny své syny; ārtā — rozlítostněná; pitṛvyaḥ — strýc Vidura; kva — kam; gataḥ — odešel; suhṛt — příznivec; api — zdali; mayi — mi; akṛta-prajñe — nevděčný; hata-bandhuḥ — ten, který ztratil všechny své syny; saḥ — Dhṛtarāṣṭra; bhāryayā — se svojí manželkou; āśaṁsamānaḥ — v mysli plné pochyb; śamalam — urážky; gaṅgāyām — ve vodách Gangy; duḥkhitaḥ — ve sklíčené mysli; apatat — upadl.

Překlad

Kde je můj příznivec, strýc Vidura, a matka Gāndhārī, která je velice zarmoucená odchodem všech svých synů? Mého strýce Dhṛtarāṣṭru také velice ochromila smrt všech jeho synů a vnuků. Jsem nepochybně velmi nevděčný. Vzal snad mé přestupky tak vážně, že se i se svou ženou utopil v Ganze?

Význam

Pāṇḍuovci, zvláště Mahārāja Yudhiṣṭhira a Arjuna, předvídali následky bitvy na Kurukṣetře, a Arjuna proto odmítal bojovat. K boji došlo vůlí Pána, ale rodinný smutek, který očekávali, se stal skutečností. Mahārāja Yudhiṣṭhira si byl stále vědom nepříznivé situace, ve které byl jeho strýc Dhṛtarāṣṭra a teta Gāndhārī, a proto jim ve stáří a smutku poskytoval všemožnou péči. Jakmile tedy nenacházel svého strýce a tetu v paláci, přirozeně v něm vyvstaly pochybnosti a usuzoval, že se utopili ve vodách Gangy. Považoval se za nevděčníka, protože když Pāṇḍuovci ztratili otce, Mahārāja Dhṛtarāṣṭra je královsky zaopatřil, a on mu na oplátku v bitvě na Kurukṣetře zabil všechny syny. Jako zbožný muž bral Mahārāja Yudhiṣṭhira v úvahu všechny své nezbytné přečiny a nikdy neuvažoval o přečinech svého strýce a jeho společnosti. Dhṛtarāṣṭra trpěl vůlí Pána následky vlastních přečinů, ale Mahārāja Yudhiṣṭhira myslel pouze na vlastní zlé skutky, kterým se nemohl vyhnout. To je povaha dobrého člověka a oddaného Pána. Oddaný nikdy nehledá chybu na druhých, ale snaží se nalézt své vlastní a co nejvíce je napravit.

1.13.34

Verš

pitary uparate pāṇḍau
sarvān naḥ suhṛdaḥ śiśūn
arakṣatāṁ vyasanataḥ
pitṛvyau kva gatāv itaḥ

Synonyma

pitari — poté, co můj otec; uparate — zemřel; pāṇḍau — Mahārāja Pāṇḍu; sarvān — všechny; naḥ — nás; suhṛdaḥ — příznivci; śiśūn — malé děti; arakṣatām — ochraňovali; vyasanataḥ — před veškerým nebezpečím; pitṛvyau — strýcové; kva — kam; gatau — odešli; itaḥ — odsud.

Překlad

Když můj otec Pāṇḍu zemřel a my všichni jsme byli malí, tito dva strýcové nás chránili před všemi pohromami. Vždy nám přáli vše dobré. Běda, kam odsud odešli?

1.13.35

Verš

sūta uvāca
kṛpayā sneha-vaiklavyāt
sūto viraha-karśitaḥ
ātmeśvaram acakṣāṇo
na pratyāhātipīḍitaḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; kṛpayā — z hlubokého soucitu; sneha-vaiklavyāt — porucha duševní rovnováhy na základě hluboké náklonnosti; sūtaḥ — Sañjaya; viraha-karśitaḥ — smutný z odloučení; ātma-īśvaram — svého pána; acakṣāṇaḥ — neviděl; na — ne; pratyāha — odpovídal; ati-pīḍitaḥ — příliš zarmoucený.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Když Sañjaya neviděl svého pána Dhṛtarāṣṭru, byl zarmoucený soucitem a pohnutím mysli a nemohl Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi náležitě odpovědět.

Význam

Sañjaya byl po velice dlouhou dobu osobním pomocníkem Mahārāje Dhṛtarāṣṭry a mohl tak zkoumat jeho život. Když se nakonec dozvěděl, že Dhṛtarāṣṭra odešel z domova bez jeho vědomí, jeho lítost neznala hranic. Měl s ním ohromný soucit, protože Dhṛtarāṣṭra prohrál v bitvě na Kurukṣetře všechno, lidi i peníze, a nakonec musel zklamaný životem i s královnou opustit domov. Díval se na situaci vlastníma očima, jelikož nevěděl, že Vidura dal Dhṛtarāṣṭrovi duchovní poznání, a že král odcházel v radostném nadšení za lepším životem, který ho čekal po jeho odchodu z temné studny jeho domova. Dokud člověk není přesvědčený, že po zřeknutí se současného života ho čeká lepší život, který bude lepší, nemůže vstoupit do životního stádia odříkání pouze tím, že si vymění šaty nebo odejde z domova.

1.13.36

Verš

vimṛjyāśrūṇi pāṇibhyāṁ
viṣṭabhyātmānam ātmanā
ajāta-śatruṁ pratyūce
prabhoḥ pādāv anusmaran

Synonyma

vimṛjya — utíral; aśrūṇi — slzy z očí; pāṇibhyām — svýma rukama; viṣṭabhya — umístěný; ātmānam — mysl; ātmanā — inteligencí; ajāta-śatrum — Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi; pratyūce — začal odpovídat; prabhoḥ — svého pána; pādau — nohy; anusmaran — myslel na.

Překlad

Nejprve pozvolna inteligencí uklidnil svoji mysl, a pak, utíraje si slzy a vzpomínaje na nohy svého pána Dhṛtarāṣṭry, začal Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi odpovídat.

1.13.37

Verš

sañjaya uvāca
nāhaṁ veda vyavasitaṁ
pitror vaḥ kula-nandana
gāndhāryā vā mahā-bāho
muṣito ’smi mahātmabhiḥ

Synonyma

sañjayaḥ uvāca — Sañjaya řekl; na — ne; aham — já; veda — znám; vyavasitam — záměr; pitroḥ — strýců; vaḥ — tvých; kula-nandana — ó potomku kuruovské dynastie; gāndhāryāḥ — Gāndhārī; vā — ani; mahā-bāho — ó veliký králi; muṣitaḥ — oklamán; asmi — byl jsem; mahā-ātmabhiḥ — těmi velkými dušemi.

Překlad

Sañjaya řekl: Můj drahý potomku kuruovské dynastie, nemám žádné zprávy o záměrech tvých dvou strýců a Gāndhārī. Ó králi, byl jsem těmito velkými dušemi oklamán.

Význam

Zjištění, že velké duše někdy klamou ostatní, může být překvapující, ale ve skutečnosti to dělají jedině v zájmu velkého cíle. Je řečeno, že i Pán Kṛṣṇa radil Yudhiṣṭhirovi, aby lhal Droṇācāryovi, a to bylo také v zájmu velkého cíle, jelikož Pán si to tak přál. Uspokojení Pána je měřítkem pravosti, a nejvyšší dokonalostí života je uspokojovat Pána plněním svých předepsaných povinností. To je prohlášení Gīty a Bhāgavatamu.* Dhṛtarāṣṭra a Vidura, které následovala Gāndhārī, neprozradili své rozhodnutí Sañjayovi, přestože jako osobní pomocník byl stálým společníkem Dhṛtarāṣṭry. Sañjaya si nikdy nemyslel, že by Dhṛtarāṣṭra mohl cokoliv udělat, aniž by se s ním poradil. Dhṛtarāṣṭrův odchod z domova byl však tak důvěrnou záležitostí, že o něm nemohl říci ani Sañjayovi. Také Sanātana Gosvāmī oklamal vězeňského strážce, když utíkal, aby se setkal se Śrī Caitanyou Mahāprabhuem, a stejně tak Raghunātha dāsa Gosvāmī oklamal svého kněze a nadobro odešel z domova, aby uspokojil Pána. Pro uspokojení Pána je dobré cokoliv, jelikož to má vztah k Absolutní Pravdě. I my jsme dostali příležitost oklamat rodinné členy a odejít z domova, abychom se mohli zaměstnat ve službě Śrīmad-Bhāgavatamu. V zájmu velkého cíle to bylo nutné a při takové transcendentální lsti nikdo nic neztrácí.

*yataḥ pravṛttir bhūtānāṁ/ yena sarvam idaṁ tatam
sva-karmaṇā tam abhyarcya/ siddhiṁ vindati mānavaḥ
(Bg. 18.46)
ataḥ pumbhir dvija-śreṣṭhā/ varṇāśrama-vibhāgaśaḥ
svanuṣṭhitasya dharmasya/ saṁsiddhir hari-toṣaṇam
(Bhāg. 1.2.13)

1.13.38

Verš

athājagāma bhagavān
nāradaḥ saha-tumburuḥ
pratyutthāyābhivādyāha
sānujo ’bhyarcayan munim

Synonyma

atha — poté; ājagāma — přišel; bhagavān — božská osobnost; nāradaḥ — Nārada; saha-tumburuḥ — se svým hudebním nástrojem tumburu; pratyutthāya — povstali ze svých míst; abhivādya — složili náležité poklony; āha — řekl; sa-anujaḥ — s mladšími bratry; abhyarcayan — během řádného přijetí; munim — mudrc.

Překlad

Když Sañjaya takto hovořil, objevil se tam mocný oddaný Pána Śrī Nārada se svým nástrojem tumburu. Mahārāja Yudhiṣṭhira a jeho bratři ho náležitě přijali tím, že povstali ze svých míst a složili mu poklony.

Význam

Devarṣi Nārada je zde označen slovem bhagavān, jelikož je nejdůvěrnějším oddaným Pána. Ti, kteří jsou skutečně zaměstnáni v láskyplné službě Pánu, se chovají k důvěrným společníkům Pána právě tak jako k Pánu Samotnému. Tito důvěrní oddaní Pána Mu jsou velice drazí, neboť cestují všude, aby různým způsobem kázali o Jeho slávě, a snaží se ze všech svých sil obrátit neoddané v oddané Pána a přivést je tak zpět k zdravému rozumu. Živá bytost vlastně svojí přirozeností nemůže být neoddaným Pána, a pokud se někdo stává neoddaným nebo nevěřícím, je třeba chápat, že tato osoba nežije normálním a zdravým způsobem. Pánovi důvěrní oddaní se obracejí na tyto iluzí podmíněné živé bytosti, a proto skýtají očím Pána to největší potěšení. Pán říká v Bhagavad-gītě, že nikdo Mu není dražší než ten, kdo skutečně káže o slávě Pána, aby obrátil nevěřící a neoddané. Takovým osobnostem jako je Nārada se musí vzdávat veškerá úcta, právě taková, jako Nejvyšší Osobnosti Božství Samotné, a Mahārāja Yudhiṣṭhira se svými urozenými bratry šli příkladem ostatním v tom, jakým způsobem přivítat čistého oddaného Pána jako je Nārada, jehož jediným zaměstnáním je opěvovat Pánovu slávu se svým strunným nástrojem zvaným vīṇā.

1.13.39

Verš

yudhiṣṭhira uvāca
nāhaṁ veda gatiṁ pitror
bhagavan kva gatāv itaḥ
ambā vā hata-putrārtā
kva gatā ca tapasvinī

Synonyma

yudhiṣṭhiraḥ uvāca — Mahārāja Yudhiṣṭhira řekl; na — ne; aham — já; veda — vím; gatim — odchod; pitroḥ — strýců; bhagavan — ó božská osobo; kva — kam; gatau — odešli; itaḥ — odsud; ambā — (matka) teta; vā — ani; hata-putrā — připravená o syny; ārtā — zarmoucená; kva — kam; gatā — odešla; ca — také; tapasvinī — asketická.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira řekl: Ó božská osobo, nevím kam odešli mí dva strýcové a nemohu také nalézt svoji asketickou tetu, která je stižená smutkem ze ztráty všech svých synů.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira si byl jako dobrá duše a oddaný Pána stále vědom veliké ztráty svojí tety a jejího utrpení v jejím asketickém životě. Asketa není nikdy zneklidněn žádným utrpením a to mu dává sílu a odhodlání k cestě duchovního pokroku. Královna Gāndhārī je typickým příkladem asketicky žijícího člověka a v mnoha životních zkouškách ukázala svůj jedinečný charakter. Byla ideální ženou jako matka, manželka a asketička, a žena s takovým charakterem je ve světových dějinách velice vzácná.

1.13.40

Verš

karṇadhāra ivāpāre
bhagavān pāra-darśakaḥ
athābabhāṣe bhagavān
nārado muni-sattamaḥ

Synonyma

karṇa-dhāraḥ — kapitán na lodi; iva — jako; apāre — v nedozírném oceánu; bhagavān — představitel Pána; pāra-darśakaḥ — ten, kdo umí dovést k druhému břehu; atha — takto; ābabhāṣe — začal hovořit; bhagavān — božská osobnost; nāradaḥ — velký mudrc Nārada; muni-sat-tamaḥ — největší mezi oddanými-filozofy.

Překlad

Jsi jako kapitán lodi na velkém oceánu a můžeš nás dovést k našemu cíli. Devarṣi Nārada, božská osobnost a největší z oddaných-filozofů, takto osloven začal hovořit.

Význam

Existují různé druhy filozofů a největšími ze všech jsou ti, kteří spatřili Osobnost Božství a odevzdali se transcendentální láskyplné službě Pánu. Z těchto čistých oddaných Pána je Devarṣi Nārada tím hlavním, a proto je zde popsán jako největší ze všech oddaných-filozofů. Dokud se člověk nestane dostatečně učeným filozofem vyslechnutím filozofie Vedānty od pravého duchovního mistra, nemůže se stát oddaným-filozofem. Člověk musí být velice čestný, učený a odříkavý, jinak nemůže být čistým oddaným. Čistý oddaný Pána nám může poradit, jak překročit oceán nevědomosti. Devarṣi Nārada často navštěvoval palác Mahārāje Yudhiṣṭhira, protože všichni Pāṇḍuovci byli čistí oddaní Pána a Devarṣi byl vždy připraven dát jim dobrou radu, kdykoliv to potřebovali.

1.13.41

Verš

nārada uvāca
mā kañcana śuco rājan
yad īśvara-vaśaṁ jagat
lokāḥ sapālā yasyeme
vahanti balim īśituḥ
sa saṁyunakti bhūtāni
sa eva viyunakti ca

Synonyma

nāradaḥ uvāca — Nārada řekl; mā — nikdy; kañcana — za žádnou cenu; śucaḥ — nenaříkej; rājan — ó králi; yat — neboť; īśvara-vaśam — pod vládou Nejvyššího Pána; jagat — svět; lokāḥ — všechny živé bytosti; sa-pālāḥ — se svými vůdci; yasya — kteří; ime — ti všichni; vahanti — nesou; balim — prostředky uctívání; īśituḥ — pro zajištění ochrany; saḥ — On; saṁyunakti — svádí dohromady; bhūtāni — všechny živé bytosti; saḥ — On; eva — také; viyunakti — rozděluje; ca — a.

Překlad

Śrī Nārada řekl: Ó zbožný králi, pro nikoho nenaříkej, neboť každý je pod vládou Nejvyššího Pána. Všechny živé bytosti a jejich vůdci proto vykonávají své uctívání, aby byli dobře ochráněni. Jedině On je svádí dohromady a opět je rozděluje.

Význam

Každá živá bytost, ať už v tomto hmotném nebo v duchovním světě, je pod vládou Nejvyššího Pána, Osobnosti Božství. Od Brahmājīho, vůdce tohoto vesmíru, po bezvýznamného mravence, se všichni řídí příkazy Nejvyššího Pána. Podřízenost vládě Pána je tedy přirozeným postavením živé bytosti. Pošetilá živá bytost, zvláště člověk, se uměle staví proti zákonu Nejvyššího a je za to potrestán jako asura neboli porušovatel zákona. Řízením Nejvyššího Pána se dostává do určitého postavení, a pak je opět řízením Pána nebo Jeho autorizovaných zprostředkovatelů přesunuta jinam. Brahmā, Śiva, Indra, Candra, Mahārāja Yudhiṣṭhira nebo v moderních dějinách Napoleón, Akbar, Alexandr, Gándhí, Šubhaš a Nehru—ti všichni jsou služebníci Pána a na svá místa se dostávají a jsou z nich odvedeni svrchovanou vůlí Pána. Nikdo z nich není nezávislý. I když se tito lidé či vůdci staví proti svrchovanosti Pána a nechtějí ji uznat, dostávají se pod vládu ještě přísnějších zákonů hmotného světa a do různých potíží. Jenom pošetilý člověk tedy říká, že Bůh neexistuje. Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi byla připomenuta tato holá skutečnost, protože jím velice otřásl náhlý odchod jeho starých strýců a tety. Mahārāja Dhṛtarāṣṭra se do této situace dostal na základě svých minulých činů; už si vytrpěl a vychutnal nahromaděné výsledky své minulosti, ale z nějakého důvodu měl to štěstí, že jeho mladším bratrem byl dobrý Vidura, a na jeho pokyn odešel z domova, aby dosáhl spasení uzavřením veškerých svých účtů v hmotném světě.

Obvykle člověk nemůže nějak plánovitě změnit běh svého zaslouženého štěstí a neštěstí. Každý je musí přijímat tak, jak přicházejí jemným řízením nepřemožitelného času kāly. Nemá smysl snažit se jim vzdorovat. Nejlépe je tedy snažit se dosáhnout spasení, a to je výhoda, kterou má pouze člověk, jelikož jeho duševní činnosti a inteligence jsou na vyvinutějším stupni. Pouze lidem jsou určeny různé védské pokyny pro dosažení spásy během lidské formy existence. Ten, kdo zneužívá této příležitosti v podobě rozvinuté inteligence, je vskutku zatracen a dostává se mu různého strádání buď v současném životě nebo v budoucnosti. Takovým způsobem Nejvyšší ovládá každého.

1.13.42

Verš

yathā gāvo nasi protās
tantyāṁ baddhāś ca dāmabhiḥ
vāk-tantyāṁ nāmabhir baddhā
vahanti balim īśituḥ

Synonyma

yathā — jako; gāvaḥ — kráva; nasi — za nos; protāḥ — přivázaná; tantyām — provazem; baddhāḥ — svázaná; ca — také; dāmabhiḥ — provazy; vāk-tantyām — v síti z védských hymnů; nāmabhiḥ — jmény; baddhāḥ — podmíněná; vahanti — nesou; balim — příkazy; īśituḥ — pod vládou Nejvyššího Pána.

Překlad

Jako kráva, přivázaná za nos k dlouhému provazu, je podmíněná, tak i lidské bytosti jsou svázány různými védskými příkazy a jsou nuceny poslouchat nařízení Nejvyššího.

Význam

Každá živá bytost — ať už člověk, zvíře nebo pták — si myslí, že je svobodná, ale ve skutečnosti nikdo není osvobozený od přísných zákonů Pána. Zákony Pána jsou velice přísné, protože jich za žádných okolností nelze neuposlechnout. Zákony vytvořené člověkem mohou chytří podvodníci obejít, ale zákoníky nejvyššího zákonodárce nedávají ani tu nejmenší možnost přestupovat zákony. Nepatrná úchylka od stanoveného Božího zákona může tomu, kdo se jí dopustil, přinést obrovské nebezpečí. Tyto zákony Nejvyššího se obvykle nazývají náboženské zásady stanovené podle různých podmínek, ale hlavní zásada náboženství je všude jedna a tatáž — být poslušný příkazů Nejvyššího Boha, náboženských zákonů. To je podmínka hmotné existence. Všechny živé bytosti v hmotném světě si z vlastního rozhodnutí vybraly nebezpečí podmíněného života a jsou proto v zajetí zákonů hmotné přírody. Jediným způsobem, jak se dostat ven z tohoto zapletení, je souhlasit s tím, že se podřídíme Nejvyššímu. Pošetilí lidé jsou však namísto osvobození ze spárů māyi neboli iluze spoutáni různými názvy a označují se jako brāhmaṇové, kṣatriyové, vaiśyové, śūdrové, hinduisté, muslimové, Indové, Evropané, Američané, Číňané a mnoha jinými způsoby, a tak plní nařízení Nejvyššího Pána pod vlivem příkazů příslušných písem nebo právních norem. Státem dané zákony jsou nedokonalou napodobeninou náboženských zásad. V sekulárním, bezbožném státě se občanům dovoluje porušovat zákony Boha, ale zakazuje se porušovat zákony státu; výsledek je pak takový, že lidé celkově trpí porušováním Božích zákonů více než tím, že poslouchají nedokonalé zákony, které vytvořili lidé. Každý člověk podmíněný hmotnou existencí je přirozeně nedokonalý, a ani ten hmotně nejpokročilejší nemá žádnou možnost zavést dokonalé zákonodárství. Naproti tomu v Božích zákonech žádnou takovou nedokonalost nenajdeme. Jestliže jsou vůdčí představitelé společnosti seznámeni se zákony Boha, je zbytečné vytvářet náhražkové zákonodárné výbory z nevědomých, bezcílných lidí. Náhražkové zákony vytvořené lidmi je nutné měnit, ale zákony vytvořené Bohem se nemění, protože jako dílo naprosto dokonalé Osobnosti Božství jsou také dokonalé. Příkazy písem, náboženské zásady, jsou sestaveny osvobozenými představiteli Boha s ohledem na různé životní podmínky, a když se těmito příkazy Pána budou podmíněné živé bytosti řídit, postupně se osvobodí ze spárů hmotné existence. Skutečným postavením živé bytosti je však to, že je věčným služebníkem Nejvyššího Pána. Ve svém osvobozeném stavu prokazuje Pánovi službu s transcendentální láskou a užívá tak života plné svobody, která je někdy dokonce na stejné úrovni s Pánem a někdy i větší než Pánova. V podmíněném hmotném světě však chce každá živá bytost být Pánem druhých živých bytostí, a iluze māyā proto způsobí, že se tato panovačná mentalita stává příčinou dalšího prodloužení podmíněného života. V hmotném světě je tedy živá bytost stále podmíněnější, dokud se neodevzdá Pánu a neobnoví svůj původní stav věčného služebníka. To je poslední pokyn Bhagavad-gīty a všech ostatních uznávaných světových písem.

1.13.43

Verš

yathā krīḍopaskarāṇāṁ
saṁyoga-vigamāv iha
icchayā krīḍituḥ syātāṁ
tathaiveśecchayā nṛṇām

Synonyma

yathā — jako; krīḍa-upaskarāṇām — hračky; saṁyoga — sjednocení; vigamau — rozdělení; iha — v tomto světě; icchayā — vůlí; krīḍituḥ — jako při hře; syātām — nastává; tathā — tak také; eva — jistě; īśa — Nejvyšší Pán; icchayā — vůlí; nṛṇām — lidské bytosti.

Překlad

Jako ten, kdo si hraje, sestavuje a rozebírá hračky podle své vlastní vůle, tak svrchovaná vůle Pána spojuje lidi dohromady a opět je rozděluje.

Význam

Musíme s jistotou vědět, že postavení, ve kterém se nyní nacházíme, je uspořádané řízením svrchované vůle Pána podle našich činů z minulosti. Jak je řečeno v Bhagavad-gītě (13.23), Svrchovaný Pán je přítomný jako lokalizovaná Paramātmā v srdci každé živé bytosti, a proto ví vše o našich činnostech v každém okamžiku našeho života. Udílí reakce za naše činnosti tím, že nás vždy umístí na určité místo. Bohatému člověku se rodí syn se stříbrnou lžičkou v ústech, neboť jeho dítě, které se tak narodilo, si takové místo zasloužilo a dostalo se na něj vůlí Pána. A v určitý okamžik, když má už dítě z toho místa odejít, je odvedeno také vůlí Nejvyššího, přestože si třeba ani dítě ani otec nepřejí, aby jejich šťastný společný život skončil. Totéž platí v případě chudého člověka. Ani boháč ani chudák nemá žádnou vládu nad takovým setkáním a odloučením živých bytostí. Příklad člověka, který si hraje s hračkami, si nesmíme špatně vykládat. Někdo by mohl namítat, že Pán je povinen udílet nám výsledné reakce za naše minulé činy, a proto ho nelze přirovnávat k někomu, kdo si jen hraje. Ale tak to není. Musíme mít vždy na paměti, že Pán je svrchovanou vůlí a že Ho nepoutají žádné zákony. Zákon karmy platí obecně tak, že člověk dostává výsledky vlastního jednání, ale ve zvláštních případech může také vůle Pána výsledné děje změnit. Tuto změnu ovšem může přivodit jedině vůle Pána a nikoho jiného. Příklad hry v tomto verši je tedy zcela na místě, jelikož Svrchovaná Vůle je absolutně svobodná a může jednat podle Své libosti. Jelikož Pán je všedokonalý, v žádných Jeho akcích a reakcích neexistuje chyba. Změny ve výsledných akcích Pán přivozuje zvláště tehdy, když se jedná o čistého oddaného. V Bhagavad-gītě (9.30-31) je zaručeno, že Pán zachrání čistého oddaného, který se Mu bezvýhradně odevzdal, před všemi reakcemi na hříchy, a o tom není pochyb. Ve světových dějinách najdeme stovky takových příkladů, kdy Pán tyto reakce změnil. Jestliže Pán může měnit reakce na naše minulé skutky, pak jistě není poután akcemi a reakcemi Svých vlastních skutků. Je dokonalý a transcendentální všem zákonům.

1.13.44

Verš

yan manyase dhruvaṁ lokam
adhruvaṁ vā na cobhayam
sarvathā na hi śocyās te
snehād anyatra mohajāt

Synonyma

yat — i tehdy, když; manyase — si myslíš; dhruvam — Absolutní Pravda; lokam — osoby; adhruvam — to, co je neskutečné; vā — ani; na — ne; ca — také; ubhayam — nebo obojí; sarvathā — za všech okolností; na — nikdy; hi — jistě; śocyāḥ — předmět nářku; te — oni; snehāt — z náklonnosti; anyatra — nebo jinak; moha-jāt — kvůli zmatení.

Překlad

Ó králi, ať už si myslíš, že duše je věčnou podstatou nebo že hmotné tělo je dočasné, že vše existuje v neosobní Absolutní Pravdě nebo že vše je nevysvětlitelnou kombinací hmoty a ducha, pocity odloučení jsou vždy jen výsledkem citové náklonnosti a ničím jiným.

Význam

Skutečností je, že každá živá bytost je individuální nedílnou částí Nejvyšší Bytosti a jejím přirozeným postavením je být podřízeným služebníkem a tak spolupracovat s Pánem. Ať už v podmíněné hmotné existenci nebo v osvobozeném stavu plného poznání a věčnosti, živá bytost je věčně pod vládou Nejvyššího Pána. Ti, kteří nejsou seznámeni se skutečným poznáním, však předkládají mnoho vyspekulovaných teorií o pravém postavení živé bytosti. Všechny filozofické školy ovšem uznávají, že živá bytost je věčná a že tělesný obal z pěti hmotných prvků je pomíjivý a dočasný. Věčná živá bytost transmigruje podle zákona karmy z jednoho hmotného těla do druhého, a hmotná těla jsou svojí povahou pomíjivá. Není tedy nad čím naříkat, když se duše přemístí do jiného těla nebo když hmotné tělo v jisté fázi zaniká. Jiní zase věří ve splynutí duše s Nejvyšším Duchem po odstranění hmotného uvěznění, a další vůbec nevěří v existenci ducha či duše, ale věří v hmatatelnou hmotu. Každý den vidíme mnoho příkladů, jak hmota mění svoji podobu, a nikdy nad těmito změnami nenaříkáme. Ve všech případech je však síla božské energie nezadržitelná; nikdo ji nedokáže ovlivnit, a proto není žádný důvod ke smutku.

1.13.45

Verš

tasmāj jahy aṅga vaiklavyam
ajñāna-kṛtam ātmanaḥ
kathaṁ tv anāthāḥ kṛpaṇā
varteraṁs te ca māṁ vinā

Synonyma

tasmāt — proto; jahi — zanech; aṅga — ó králi; vaiklavyam — mentálních starostí; ajñāna — nevědomost; kṛtam — kvůli; ātmanaḥ — tvoje; katham — jak; tu — ale; anāthāḥ — bezmocní; kṛpaṇāḥ — ubozí tvorové; varteran — budou moci přežít; te — oni; ca — také; mām — mne; vinā — bez.

Překlad

Proto zanech svých starostí, které plynou z neznalosti vlastního já. Přemýšlíš teď o tom, jak mohou ta bezmocná ubohá stvoření existovat bez tebe.

Význam

Když si myslíme, že naši přátelé a příbuzní jsou bezmocní a závisejí na nás, je to pouze dílem nevědomosti. Každému živému tvorovi se řízením Nejvyššího Pána dostává veškeré ochrany podle postavení, které získal v hmotném světě. Pán je známý jako bhūta-bhṛt neboli ten, který dává ochranu všem živým bytostem. Člověk má pouze plnit své povinnosti, jelikož nikdo jiný než Nejvyšší Pán nemůže nikoho druhého ochránit. To je jasněji vysvětleno v následujícím verši.

1.13.46

Verš

kāla-karma-guṇādhīno
deho ’yaṁ pāñca-bhautikaḥ
katham anyāṁs tu gopāyet
sarpa-grasto yathā param

Synonyma

kāla — věčný čas; karma — činnost; guṇa — přírodní kvality; adhīnaḥ — pod vládou; dehaḥ — hmotné tělo a mysl; ayam — toto; pāñca-bhautikaḥ — vytvořené z pěti prvků; katham — jak; anyān — druhé; tu — však; gopāyet — ochrání; sarpa-grastaḥ — ten, koho uštkl had; yathā — jako; param — druzí.

Překlad

Toto hrubohmotné tělo vytvořené z pěti prvků je již pod vládou věčného času (kāly), činnosti (karmy) a kvalit hmotné přírody (guṇ). Jak tedy může chránit druhé, když je samo v hadí tlamě?

Význam

Světová hnutí za svobodu, která využívají politické, hospodářské, společenské a kulturní propagandy, nemohou prospět nikomu, protože jsou ovládány vyšší mocí. Podmíněná živá bytost je zcela pod vládou hmotné přírody, kterou představuje věčný čas a činnosti řízené různými kvalitami přírody. Existují tři hmotné kvality přírody: dobro, vášeň a nevědomost. Dokud se člověk nenachází v kvalitě dobra, nevidí věci tak jak jsou. Vášniví ani nevědomí lidé nevidí věci tak jak jsou. Vášnivý a nevědomý člověk proto nemůže usměrnit své činnosti správným směrem. Pouze člověk v kvalitě dobra může do jisté míry pomoci. Většina lidí je vášnivých a nevědomých, a proto jejich plány a projekty mohou stěží přinést druhým něco dobrého. Nad kvalitami přírody je věčný čas, který se nazývá kāla, protože mění tvary všeho v hmotném světě. I tehdy, když jsme schopni udělat něco dočasně prospěšného, čas způsobí, že náš dobrý plán nakonec ztroskotá. Naše jediná možnost je zbavit se věčného času kāly, který je přirovnán ke kobře (kāla-sarpa), jejíž uštknutí je vždy smrtelné. Koho uštkne kobra, ten již nemá naději. Nejlepším způsobem, jak se vyprostit ze sevření kobry jménem kāla a jejích spletitostí, kvalit přírody, je bhakti-yoga, jak doporučuje Bhagavad-gītā (14.26). Největším dobročinným projektem je zaměstnat každého tak, aby se podílel na kázání bhakti-yogy po celém světě, neboť jedině to může zachránit lidi od nadvlády māyi, hmotné přírody, kterou představují kāla, karma a guṇa, jak jsme popsali výše. Bhagavad-gītā (14.26) to jednoznačně potvrzuje.

1.13.47

Verš

ahastāni sahastānām
apadāni catuṣ-padām
phalgūni tatra mahatāṁ
jīvo jīvasya jīvanam

Synonyma

ahastāni — bezrucí; sa-hastānām — těch, kteří mají ruce; apadāni — beznozí; catuḥ-padām — těch, kteří mají čtyři nohy; phalgūni — slabí; tatra — tam; mahatām — silných; jīvaḥ — živá bytost; jīvasya — živé bytosti; jīvanam — zdrojem výživy.

Překlad

Bezrucí jsou kořistí těch, kteří mají ruce; beznozí jsou kořistí těch, kteří mají čtyři nohy. Slabí jsou zdrojem výživy silných, a obecně platí zákon, že jedna živá bytost je potravou druhé.

Význam

Systematický zákon obživy v boji o existenci je ustanoven svrchovanou vůlí a nikdo mu neunikne žádným množstvím plánů. Živé bytosti, které přicházejí do hmotného světa proti vůli Nejvyšší Bytosti, jsou plně pod vládou svrchované moci zvané māyā-śakti, pověřeného zprostředkovatele Pána, a tato daivī māyā má sužovat podmíněné duše trojím utrpením, z něhož jedno je popsané v tomto verši: slabí jsou zdrojem potravy silných. Nikdo není natolik silný, aby se ochránil před útokem silnějšího, a vůlí Pána existují systematické kategorie slabých, silnějších a nejsilnějších. Není nad čím naříkat, jestliže tygr sežere slabší zvíře nebo i člověka, neboť to je zákon Nejvyššího Pána. Přestože však zákon říká, že lidská bytost se musí živit na úkor jiné živé bytosti, je nutné vzít v úvahu také zákon zdravého rozumu, neboť lidská bytost je určena k tomu, aby se řídila zákony písem. To není možné pro jiná zvířata. Smyslem lidského života je seberealizace a z toho důvodu člověk nemá jíst nic, co předtím nebylo obětováno Pánovi. Pán od Svého oddaného přijímá všechna možná jídla připravená ze zeleniny, ovoce, listů a obilí. Můžeme Pánovi nabídnout rozmanitě připravené ovoce, lístky a mléko, a poté, co Pán potravu přijme, oddaný může přijmout prasādam, čímž postupně zmírní veškeré utrpení v boji o existenci. To potvrzuje Bhagavad-gītā (9.26). I ti, kteří jsou zvyklí jíst zvířata, mohou svoji potravu obětovat. Nemohou ji nabídnout přímo Pánovi, ale za stanovených podmínek ji prostřednictvím určitých náboženských obřadů mohou obětovat Jeho zprostředkovateli. Příkazy písem nikdy nepovzbuzují k jedení zvířat, ale jsou určeny k tomu, aby jedlíky zvířat omezily usměrňovacími zásadami.

Živá bytost je zdrojem obživy pro jiné, silnější živé bytosti. Nikdo by se neměl za žádných okolností příliš obávat o svoji obživu, jelikož živé bytosti jsou všude a žádná živá bytost nikde nehladoví nedostatkem jídla. Nārada radí Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi, aby se neobával, že jeho strýcové trpí nedostatkem jídla, neboť mohou žít ze zeleniny, která roste v džunglích jako prasādam Nejvyššího Pána, a tak mohou realizovat cestu spasení.

To, že silnější živá bytost vykořisťuje slabší, je přirozený zákon existence; v různých královstvích živých bytostí se vždy silnější snaží pohltit slabší. Těmto sklonům nelze v hmotných podmínkách zabránit žádnými umělými prostředky. Jediným možným způsobem, jak toho docílit, je probudit duchovní vědomí lidské bytosti prostřednictvím dodržování duchovních zásad. Duchovní usměrňovací zásady ovšem člověku nedovolují, aby zabíjel slabší zvířata a přitom učil ostatní o mírumilovném soužití. Když člověk neumožňuje zvířatům mírumilovné soužití, jak může očekávat mírumilovný život v lidské společnosti? Slepí vůdci tedy musí pochopit Nejvyšší Bytost a potom se snažit vytvořit království Boha. Boží království, Rāma-rājya, není možné bez toho, aby se probudilo vědomí Boha v mysli lidí celého světa.

1.13.48

Verš

tad idaṁ bhagavān rājann
eka ātmātmanāṁ sva-dṛk
antaro ’nantaro bhāti
paśya taṁ māyayorudhā

Synonyma

tat — proto; idam — tato manifestace; bhagavān — Osobnost Božství; rājan — ó králi; ekaḥ — jeden jediný; ātmā — Nadduše; ātmanām — Svými energiemi; sva-dṛk — kvalitativně stejné jako On; antaraḥ — vně; anantaraḥ — uvnitř a Sám; bhāti — se projevuje; paśya — pohlížej; tam — pouze na Něho; māyayā — projevy různých energií; urudhā — vypadá být mnoha.

Překlad

Proto, ó králi, hleď pouze na Nejvyššího Pána, který je jeden jediný, který se projevuje různými energiemi a je uvnitř i vně.

Význam

Nejvyšší Pán, Osobnost Božství, je jeden jediný, ale projevuje se prostřednictvím různých energií, jelikož je přirozeně blažený. Živé bytosti jsou rovněž jakožto projevy Jeho okrajové energie kvalitativně totožné s Pánem, a existuje bezpočet živých bytostí uvnitř i vně jak vnější, tak vnitřní energie Pána. Jelikož duchovní svět je projevem Pánovy vnitřní energie, živé bytosti náležící do této vnitřní síly jsou kvalitativně totožné s Pánem a nejsou znečištěny vnější silou. Přestože je živá bytost kvalitativně totožná s Pánem, kvůli znečištění hmotného světa se projevuje zvráceným způsobem, a proto zažívá v hmotném světě takzvané štěstí a neštěstí. Všechny tyto zážitky jsou vesměs pomíjivé a nemají na duchovní duši vliv. To, že duše vnímá toto pomíjivé štěstí a neštěstí, je způsobeno pouze tím, že zapomíná na své vlastnosti, které jsou stejné jako má Pán. Od Pána Samotného ovšem neustále přicházejí popudy zevnitř i zvenku, podle kterých může živá bytost napravit svoji pokleslou situaci. Zevnitř Pán usměrňuje toužící živé bytosti jako lokalizovaná Paramātmā a zvenku je usměrňuje Svými projevy v podobě duchovního mistra a zjevených písem. Člověk má hledět na Pána; nemá být znepokojen takzvanými projevy štěstí a neštěstí, ale má se snažit spolupracovat s Pánem na Jeho vnějších činnostech určených pro nápravu pokleslých duší. Pouze na Jeho nařízení se má člověk stát duchovním mistrem a spolupracovat s Pánem. Nikdo se nemá stát duchovním mistrem pro vlastní prospěch a pro nějaký hmotný zisk; dělat si z toho obchod nebo si tak vydělávat na živobytí. Praví duchovní mistři, kteří vzhlížejí k Nejvyššímu Pánu a chtějí s Ním spolupracovat, jsou ve skutečnosti s Pánem kvalitativně totožní, a ti, kteří zapomínají, jsou pouze převráceným odrazem. Yudhiṣṭhirovi Mahārājovi tedy Nārada radí, aby nebyl zneklidněný otázkami takzvaného štěstí a neštěstí, ale aby pouze vzhlížel k Pánovi a snažil se naplňovat poslání, pro které Pán sestoupil. To bylo jeho prvořadou povinností.

1.13.49

Verš

so ’yam adya mahārāja
bhagavān bhūta-bhāvanaḥ
kāla-rūpo ’vatīrṇo ’syām
abhāvāya sura-dviṣām

Synonyma

saḥ — ten Nejvyšší Pán; ayam — Pán Śrī Kṛṣṇa; adya — právě; mahārāja — ó králi; bhagavān — Osobnost Božství; bhūta-bhāvanaḥ — stvořitel neboli otec všeho stvořeného; kāla-rūpaḥ — v převleku za všepohlcující čas; avatīrṇaḥ — sestoupil; asyām — na svět; abhāvāya — aby odstranil; sura-dviṣām — ty, kteří jsou proti vůli Pána.

Překlad

Tento Pán Śrī Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství, nyní sestoupil na Zemi v podobě všepohlcujícího času (kāla-rūpa), aby ze světa odstranil závistivé.

Význam

Existují dvě třídy lidských bytostí, a to lidé závistiví a pokorní. Nejvyšší Pán je jeden a je otcem všech živých bytostí, a proto závistivé živé bytosti jsou rovněž Jeho syny, ale říká se jim asurové. Zato živé bytosti, které poslouchají svrchovaného otce, se nazývají devatové, polobozi, protože nejsou znečištěni hmotným pojetím života. Asurové nejenže závidí Pánu a dokonce popírají Jeho existenci, ale závidí také všem ostatním živým bytostem. Pán příležitostně napraví situaci na světě tím, že odstraní vládu asurů a nastolí vládu devatů jako byli Pāṇḍuovci. V tomto verši je velice významné, že je označen slovem kāla, tedy že přišel v převlečení v podobě času. Pán není ani zdaleka nebezpečný; Jeho podoba je transcendentální a plná věčnosti, poznání a blaženosti. Oddaným se odhaluje ve Své skutečné podobě a neoddaným se jeví jako kāla-rūpa, příčinná podoba. Tato příčinná podoba Pána není asurům nikterak příjemná, a proto si o Něm raději myslí, že žádnou podobu nemá, aby se cítili jisti, že nebudou Pánem zničeni.

1.13.50

Verš

niṣpāditaṁ deva-kṛtyam
avaśeṣaṁ pratīkṣate
tāvad yūyam avekṣadhvaṁ
bhaved yāvad iheśvaraḥ

Synonyma

niṣpāditam — vykonal; deva-kṛtyam — co bylo třeba udělat ve prospěch polobohů; avaśeṣam — odpočinek; pratīkṣate — očekává; tāvat — do té doby; yūyam — vy všichni Pāṇḍuovci; avekṣadhvam — sledovat a čekat; bhavet — můžete; yāvat — dokud; iha — v tomto světě; īśvaraḥ — Nejvyšší Pán.

Překlad

Pán už vykonal Své povinnosti a pomohl polobohům, a nyní Ho očekává odpočinek. Vy Pāṇḍuovci můžete čekat tak dlouho, dokud Pán je zde na Zemi.

Význam

Pán sestupuje ze Svého sídla (Kṛṣṇaloky), z nejvyšší planety v duchovním nebi, aby pomohl polobohům, vládcům tohoto hmotného světa, když je příliš sužují asurové, kteří nezávidí pouze Pánu, ale také Jeho oddaným. Jak jsme poukazovali výše, podmíněné živé bytosti se dostávají do styku s hmotnou společností na základě vlastní volby, ovlivněny silnou touhou panovat nad zdroji hmotného světa a stát se zdánlivými pány všeho, co uvidí. Každý se snaží napodobovat Boha, a mezi těmito napodobiteli Boha, kterým se říká asurové, probíhá ostrý boj. Jakmile je na světě příliš mnoho asurů, svět se stává peklem pro oddané Pána. Rozmach asurů vede obyčejné lidi, kteří jsou většinou přirozeně oddaní Pánu, a čisté oddané Pána včetně polobohů na vyšších planetách k tomu, aby se modlili k Pánu o pomoc, a Pán buď sestupuje Osobně ze Svého sídla nebo posílá některé ze Svých oddaných, aby napravili pokleslé poměry v lidské společnosti nebo i ve zvířecí společnosti. K rozvratům nedochází pouze v lidské společnosti, ale i mezi zvířaty, ptáky a dalšími živými bytostmi včetně polobohů na vyšších planetách. Pán Śrī Kṛṣṇa sestoupil Osobně, aby zničil asury jako byl Kaṁsa, Jarāsandha a Śiśupāla, a za vlády Mahārāje Yudhiṣṭhira Pán zabil téměř všechny takové asury. Nyní očekával zničení Své vlastní dynastie, zvané Yadu-vaṁśa, která se podle Jeho vůle také zjevila na tomto světě. Chtěl ji opět celou odvést zpět, dříve než se vrátí do Svého věčného sídla. Nārada, stejně jako Vidura, neprozradil nastávající zničení yaduovské dynastie, ale nepřímo králi a jeho bratrům naznačil, aby čekali, dokud nedojde k celé události a Pánově odchodu.

1.13.51

Verš

dhṛtarāṣṭraḥ saha bhrātrā
gāndhāryā ca sva-bhāryayā
dakṣiṇena himavata
ṛṣīṇām āśramaṁ gataḥ

Synonyma

dhṛtarāṣṭraḥ — Dhṛtarāṣṭra; saha — spolu s; bhrātrā — jeho bratr Vidura; gāndhāryā — Gāndhārī také; ca — a; sva-bhāryayā — jeho manželka; dakṣiṇena — na jižní stranu; himavataḥ — Himálaj; ṛṣīṇām — ṛṣiů; āśramam — skrýš; gataḥ — odešli.

Překlad

Ó králi, tvůj strýc Dhṛtarāṣṭra, jeho bratr Vidura a žena Gāndhārī odešli na jižní stranu Himálaje, kde jsou úkryty velkých mudrců.

Význam

Aby uklidnil truchlícího Mahārāje Yudhiṣṭhira, Nārada nejprve promluvil z filozofického hlediska, a potom začal popisovat budoucí cesty jeho strýce, které mohl viděl díky svým předvídavým schopnostem. Začal následovně.

1.13.52

Verš

srotobhiḥ saptabhir yā vai
svardhunī saptadhā vyadhāt
saptānāṁ prītaye nānā
sapta-srotaḥ pracakṣate

Synonyma

srotobhiḥ — proudy; saptabhiḥ — na sedm (dílů); yā — řeka; vai — jistě; svardhunī — posvátná Ganga; saptadhā — sedm ramen; vyadhāt — vytvořené; saptānām — ze sedmi; prītaye — pro uspokojení; nānā — různých; sapta-srotaḥ — sedm zdrojů; pracakṣate — známé pod jménem.

Překlad

Místo se nazývá Saptasrota (“rozdělené na sedm”), protože vody posvátné Gangy se tam rozdělily do sedmi ramen. Stalo se tak pro uspokojení sedmi velkých ṛṣiů.

1.13.53

Verš

snātvānusavanaṁ tasmin
hutvā cāgnīn yathā-vidhi
ab-bhakṣa upaśāntātmā
sa āste vigataiṣaṇaḥ

Synonyma

snātvā — koupelí; anusavanam — pravidelně třikrát denně (ráno, v poledne a večer); tasmin — v té Ganze, rozdělené do sedmi ramen; hutvā — prováděním oběti Agni-hotra; ca — také; agnīn — v ohni; yathā-vidhi — přesně podle příkazů písem; apbhakṣaḥ — půstem o vodě; upaśānta — zcela ovládnutý; ātmā — hrubohmotné smysly a jemnohmotná mysl; saḥ — Dhṛtarāṣṭra; āste — bude umístěný; vigata — zbaven; eṣaṇaḥ — myšlenek na blaho rodiny.

Překlad

Na břehu Saptasroty teď Dhṛtarāṣṭra začíná provozovat aṣṭāṅga-yogu tím, že se koupe třikrát denně, ráno, v poledne a večer, provádí oběť Agni-hotra s ohněm a pije pouze vodu. To člověku pomáhá ovládat mysl a smysly a zcela ho to osvobozuje od myšlenek na rodinná pouta.

Význam

Systém yogy je mechanickým způsobem, jak ovládnout smysly a mysl a obrátit jejich pozornost od hmoty k duchu. K přípravnému procesu patří různé druhy sedu, meditace, duchovní myšlenky, manipulace se vzduchem proudícím uvnitř těla a postupné dosažení tranzu tváří v tvář Absolutní Osobě, Paramātmě. Tyto mechanické metody povýšení se na duchovní úroveň předepisují určité usměrňující zásady: koupat se třikrát denně, co nejvíc se postit, sedět a soustředit mysl na duchovní otázky a tak se postupně osvobodit od viṣayi, hmotných věcí. Hmotná existence znamená být pohroužen do hmotných věcí, které jsou pouze iluzorní. Dům, země, rodina, společnost, děti, majetek a obchod jsou některými z obalů ducha, ātmy, a systém yogy člověku pomáhá k tomu, aby se osvobodil od všech těchto iluzorních myšlenek a postupně se obrátil k Absolutní Osobě, k Paramātmě. Ve hmotné společnosti a hmotným vzděláním se učíme soustředit pouze na povrchní věci, ale yoga je metodou, jak na ně zcela zapomenout. V moderní době takzvaní yogīni předvádějí nějaké magické schopnosti a nevědomí lidé jsou takovými nepravými věcmi přitahováni nebo pokládají systémy yogy za laciný způsob vyléčení nemocí hrubohmotného těla. Ale ve skutečnosti je systém yogy metodou, jak se naučit zapomenout na to, co jsme nahromadili během boje o existenci. Dhṛtarāṣṭra se neustále zaobíral rozvojem rodinného života, když zvyšoval životní úroveň svých synů nebo se neprávem zmocňoval majetku Pāṇḍuovců ve prospěch svých synů. To jsou obvyklé starosti hrubě materialistického člověka, který nemá žádné poznání o duchovní síle. Nevidí, jak tyto činnosti mohou strhnout člověka z nebe do pekla. Milostí svého mladšího bratra Vidury byl Dhṛtarāṣṭra osvícen a prohlédl své hrubě iluzorní činnosti a díky tomu byl schopen odejít z domova za duchovní realizací. Śrī Nāradadeva předvídal, jak bude vypadat jeho duchovní pokrok v místě, které posvěcoval tok nebeské Gangy. Pít pouze vodu a nepřijímat tuhé jídlo se rovněž pokládá za půst. To je nutné pro rozvoj duchovního poznání. Pošetilý člověk se chce stát laciným yogīnem, aniž by dodržoval usměrňující zásady. Člověk, který nejprve neovládl jazyk, se těžko stane yogīnem. Yogī a bhogī jsou dva opačné pojmy. Bhogī neboli veselý člověk, který jí a pije, nemůže být yogīnem, protože yogī nesmí neomezeně jíst a pít. Bude nám ku prospěchu povšimnout si, jak Dhṛtarāṣṭra započal yogu: pil pouze vodu a seděl poklidně na místě s duchovní atmosférou, hluboce pohroužený do myšlenek na Pána Hariho, Osobnost Božství.

1.13.54

Verš

jitāsano jita-śvāsaḥ
pratyāhṛta-ṣaḍ-indriyaḥ
hari-bhāvanayā dhvasta-
rajaḥ-sattva-tamo-malaḥ

Synonyma

jita-āsanaḥ — ten, kdo ovládá jógový sed; jita-śvāsaḥ — ten, kdo ovládá dýchání; pratyāhṛta — obrací nazpět; ṣaṭ — šest; indriyaḥ — smyslů; hari — Absolutní Osobnost Božství; bhāvanayā — pohroužený do; dhvasta — přemohl; rajaḥ — vášeň; sattva — dobro; tamaḥ — nevědomost; malaḥ — znečištění.

Překlad

Ten, kdo ovládl polohy sedu (jógové āsany) a dýchací cviky, může obrátit své smysly k Absolutní Osobnosti Božství a získat tak imunitu vůči znečištění kvalitami hmotné přírody — světským dobrem, vášní a nevědomostí.

Význam

Předběžné stupně yogy jsou āsana, prāṇāyāma, pratyāhāra, dhyāna, dhāraṇā atd., a Mahārāja Dhṛtarāṣṭra byl na dobré cestě úspěšně je završit, jelikož seděl na posvěceném místě a soustředil se na jeden cíl, na Nejvyšší Osobnost Božství (Hariho). Všechny jeho smysly tak byly zaměstnány ve službě Pánu. Tento postup oddanému přímo pomáhá osvobodit se od znečištění třemi kvalitami hmotné přírody. Dokonce i nejvyšší kvalita, kvalita hmotného dobra, je příčinou hmotného otroctví, natož pak zbývající kvality, tedy vášeň a nevědomost. Vášeň a nevědomost zvyšují hmotné sklony dychtit po hmotném požitku a silný pocit chtíče vyvolává touhu hromadit majetek a moc. Ten, kdo překonal tyto dvě základní úrovně smýšlení a povýšil se do kvality dobra, která je plná poznání a mravnosti, ještě nedokáže ovládat smysly, to znamená oči, jazyk, nos, uši a dotek. Ale ten, kdo se odevzdal lotosovým nohám Pána Hariho, jak je popsáno výše, dokáže transcendovat všechny vlivy kvalit hmotné přírody a pevně se soustředit na službu Pánu. Proces bhakti-yogy proto přímo zaměstnává smysly v láskyplné službě Pánu, což uchazeče zbavuje možnosti, aby se věnoval hmotným činnostem. Tento proces obrácení smyslů od hmotné připoutanosti k láskyplné transcendentální službě Pánu se nazývá pratyāhāra. Samotný proces se nazývá prāṇāyāma a vrcholí v dosažení samādhi neboli pohrouženosti ve snaze potěšit Nejvyššího Pána Hariho všemi prostředky.

1.13.55

Verš

vijñānātmani saṁyojya
kṣetrajñe pravilāpya tam
brahmaṇy ātmānam ādhāre
ghaṭāmbaram ivāmbare

Synonyma

vijñāna — očištěná totožnost; ātmani — na inteligenci; saṁyojya — dokonale upnutý; kṣetra-jñe — ve věci živé bytosti; pravilāpya — splývající; tam — jeho; brahmaṇi — do Nejvyššího; ātmānam — čistá živá bytost; ādhāre — do rezervoáru; ghaṭa-ambaram — ohraničeného nebe; iva — jako; ambare — ve svrchovaném nebi.

Překlad

Dhṛtarāṣṭra bude muset smísit své čisté já s inteligencí a splynout potom s Nejvyšší Bytostí s poznáním, že je jako živá bytost kvalitativně totožný s Nejvyšším Brahmanem. Osvobozen z ohraničeného nebe se bude muset povznést do duchovního nebe.

Význam

Živá bytost se díky tomu, že má touhu panovat hmotnému světu a že odmítá spolupracovat s Nejvyšším Pánem, dostává do styku se souhrnným hmotným celkem zvaným mahat-tattva a z mahat-tattvy se vyvíjí její nepravé ztotožňování se s hmotným světem, inteligencí, myslí a smysly. To zakrývá její čistě duchovní totožnost. Jógovým procesem, kdy člověk prostřednictvím seberealizace poznává svoji čistou totožnost, se musí navrátit do svého původního postavení a nechat pět hrubohmotných prvků a jemnohmotné prvky, mysl a inteligenci, opět splynout s mahat-tattvou. Když se duše takto osvobodí ze spárů mahat-tattvy, musí se vnořit do existence Nadduše. Jinak řečeno, musí realizovat svou kvalitativní totožnost s Nadduší, a tak za pomoci své čisté inteligence, která se pojí s původní identitou, transcenduje hmotné nebe a zaměstná se v transcendentální láskyplné službě Pánu. To je nejvyšší dokonalostí rozvoje duchovní totožnosti, které Dhṛtarāṣṭra dosáhl milostí Vidury a Pána. Pán mu udělil Svoji milost tím, že ho přivedl do styku s Vidurou, a když Dhṛtarāṣṭra začal skutečně následovat Vidurovy pokyny, Pán mu pomohl dosáhnout úrovně nejvyšší dokonalosti.

Čistý oddaný Pána nežije na žádné planetě v hmotném nebi a necítí žádnou spojitost s hmotnými prvky. Jeho takzvané hmotné tělo neexistuje, jelikož je nabitý duchovním proudem zájmů totožných se zájmy Pána a tak je věčně osvobozený od veškerého znečištění od souhrnného celku mahat-tattvy. Je neustále v duchovním nebi, jelikož je díky své oddané službě transcendentální sedmeru hmotných obalů. Podmíněné duše se nacházejí uvnitř těchto obalů, zatímco osvobozené duše jsou daleko za nimi.

1.13.56

Verš

dhvasta-māyā-guṇodarko
niruddha-karaṇāśayaḥ
nivartitākhilāhāra
āste sthāṇur ivācalaḥ
tasyāntarāyo maivābhūḥ
sannyastākhila-karmaṇaḥ

Synonyma

dhvasta — zničené; māyā-guṇa — kvality hmotné přírody; udarkaḥ — následky; niruddha — pozastavené; karaṇa-āśayaḥ — smysly a mysl; nivartita — zastavil; akhila — veškerou; āhāraḥ — potravu pro smysly; āste — sedí; sthāṇuḥ — nehnutě; iva — jako; acalaḥ — upnutý; tasya — jeho; antarāyaḥ — překážky; mā eva — nikdy takto; abhūḥ — bude; sannyasta — odřeknutí; akhila — všechny druhy; karmaṇaḥ — hmotné povinnosti.

Překlad

Bude muset pozastavit veškeré činnosti smyslů, i zvenčí, a být netečný k vzájemnému působení smyslů, které je ovlivněné kvalitami hmotné přírody. Po odřeknutí všech hmotných povinností se bude muset nehybně ustálit nade všemi zdroji překážek v cestě.

Význam

Dhṛtarāṣṭra dosáhl jógovým procesem stádia negace všech hmotných reakcí. Hmotné kvality přírody působí tak, že strhávají svoji oběť k nekonečným touhám po hmotném požitku, ale tomuto nepravému požitku lze pomocí yogy uniknout. Každý smysl neustále hledá svoji potravu a podmíněná duše je proto cílem útoků ze všech stran a nedokáže se soustředit v žádném snažení. Nārada poradil Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi, aby nerozptyloval svého strýce tím, že by se ho pokoušel přivést zpátky domů. Překonal nyní přitažlivost všeho hmotného. Hmotné kvality přírody (guṇy) jednají určitým způsobem, ale nad nimi je duchovní kvalita, která je absolutní. Nirguṇa znamená bez reakcí. Duchovní kvalita a její účinky jsou totožné; proto se od svých hmotných protějšků rozlišuje slovem nirguṇa. Jakmile se někomu podaří úplně zastavit působení hmotných kvalit přírody, je mu dovolen přístup do duchovní oblasti, a činnost, kterou modelují duchovní kvality, se nazývá oddaná služba neboli bhakti. Bhakti je tedy nirguṇa dosažená přímým stykem s Absolutním.

1.13.57

Verš

sa vā adyatanād rājan
parataḥ pañcame ’hani
kalevaraṁ hāsyati svaṁ
tac ca bhasmī-bhaviṣyati

Synonyma

saḥ — on; vā — s největší pravděpodobností; adya — dnes; tanāt — od; rājan — ó králi; parataḥ — dopředu; pañcame — pátého; ahani — dne; kalevaram — tělo; hāsyati — opustí; svam — své vlastní; tat — to; ca — také; bhasmī — popel; bhaviṣyati — obrátí se v.

Překlad

Ó králi, pátého dne ode dneška nejspíše opustí své tělo, které se obrátí v popel.

Význam

Proroctví Nārady Muniho zakázalo Yudhiṣṭhirovi Mahārājovi chodit na místo, kde se zdržoval jeho strýc, protože poté, co Dhṛtarāṣṭra svojí mystickou silou opustí své tělo, nebude ani potřebovat žádný pohřební obřad; Nārada Muni naznačil, že jeho tělo se samo spálí na prach. Takovouto mystickou silou je možné dosáhnout dokonalosti jógového systému. Yogī je schopen opustit své tělo ve chvíli, kterou si sám zvolí, a když ohněm, který si sám vytvoří, promění své tělo na popel, může dosáhnout libovolné planety podle svého přání.

1.13.58

Verš

dahyamāne ’gnibhir dehe
patyuḥ patnī sahoṭaje
bahiḥ sthitā patiṁ sādhvī
tam agnim anu vekṣyati

Synonyma

dahyamāne — když bude hořet; agnibhiḥ — ohněm; dehe — tělo; patyuḥ — manžela; patnī — manželka; saha-uṭaje — s rákosovou chýší; bahiḥ — vně; sthitā — zůstávající; patim — k manželovi; sādhvī — ctnostná žena; tam — ten; agnim — oheň; anu vekṣyati — hledící s velikou pozorností vstoupí do ohně.

Překlad

Když uvidí zvenčí svého manžela, který bude hořet v ohni vytvořeném jeho mystickou silou i se svojí rákosovou chýší, jeho ctnostná manželka vstoupí do ohně s napjatou pozorností.

Význam

Gāndhārī byla ideální věrná žena, životní družka svého manžela, a proto když viděla svého muže hořet v ohni vlastní mystické yogy i s jeho chýší z listí, ztratila veškerou naději. Odešla z domu poté, co ztratila svých sto synů, a v lese viděla, že i její milovaný manžel hoří. Nyní se již skutečně cítila osamocená, a proto vstoupila do ohně vycházejícího z jejího manžela a následovala ho ve smrti. Když ctnostná žena takto vstoupí do ohně, v němž hoří její zemřelý manžel, nazývá se to obřad satī a je to čin, který se u ženy pokládá za ten nejdokonalejší. V pozdějších dobách se z obřadu satī stala nepřípustná trestná záležitost, neboť k němu byly nuceny i ženy, které to samy nechtěly. V tomto pokleslém věku nemůže žádná žena vykonat obřad satī tak ctnostným způsobem, jako to učinila Gāndhārī a jiné ženy v minulých věcích. Ctnostná manželka jako byla Gāndhārī cítila, že jí odloučení od manžela pálí více než skutečný oheň, a taková žena se podrobila obřadu satī dobrovolně, aniž by ji k tomu někdo nezákonně nutil. Jakmile se však obřad stal pouhou formalitou a ženy k němu byly nuceny silou, začalo se jednat o zločin a stát vydal zákon, kterým vykonávání tohoto obřadu zakázal. Proroctví Nārady Muniho zde tedy zakazovalo Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi, aby za svojí ovdovělou tetou chodil.

1.13.59

Verš

viduras tu tad āścaryaṁ
niśāmya kuru-nandana
harṣa-śoka-yutas tasmād
gantā tīrtha-niṣevakaḥ

Synonyma

viduraḥ — Vidura také; tu — ale; tat — tato událost; āścaryam — podivuhodná; niśāmya — když uvidí; kuru-nandana — ó synu kuruovské dynastie; harṣa — radost; śoka — smutek; yutaḥ — dotčený; tasmāt — z toho místa; gantā — odejde; tīrtha — poutní místo; niṣevakaḥ — aby se povzbudil.

Překlad

Vidura, jehož se zmocní radost i smutek zároveň, pak z toho posvátného poutního místa odejde.

Význam

Viduru udivilo, když viděl, že jeho bratr Dhṛtarāṣṭra úžasným způsobem odešel jako osvobozený yogī, neboť v minulosti byl velice připoutaný k materialismu. Byla to samozřejmě pouze Vidurova zásluha, že jeho bratr dosáhl vytouženého cíle života, a Viduru to velice potěšilo. Zároveň však litoval toho, že se mu nepodařilo změnit svého bratra v čistého oddaného. To se nestalo proto, že Dhṛtarāṣṭra byl nepřítelem Pāṇḍuovců, kteří byli všichni oddanými Pána. Přestupek proti nohám vaiṣṇavy je nebezpečnější než přestupek proti lotosovým nohám Pána. Vidura byl jistě velice velkorysý, když udělil svoji milost svému bratrovi Dhṛtarāṣṭrovi, jehož minulost byla velice materialistická. Výsledek této milosti ovšem nakonec závisel na vůli Nejvyššího Pána v současném životě, a Dhṛtarāṣṭra proto dosáhl pouze osvobození. Až po mnohonásobném dosažení takového osvobození lze dospět na úroveň oddané služby. Vidurou jistě velice otřásla smrt jeho bratra a švagrové, a jediným způsobem, jak mohl zmírnit svoji lítost, bylo vydat se na poutní cestu. Mahārāja Yudhiṣṭhira už tedy neměl žádnou možnost zavolat svého jediného žijícího strýce zpět.

1.13.60

Verš

ity uktvāthāruhat svargaṁ
nāradaḥ saha-tumburuḥ
yudhiṣṭhiro vacas tasya
hṛdi kṛtvājahāc chucaḥ

Synonyma

iti — takto; uktvā — když oslovil; atha — poté; āruhat — vystoupil; svargam — do vnějšího prostoru; nāradaḥ — veliký mudrc Nārada; saha — se; tumburuḥ — svým strunným nástrojem; yudhiṣṭhiraḥ — Mahārāja Yudhiṣṭhira; vacaḥ — pokyny; tasya — jeho; hṛdi kṛtvā — držel ve svém srdci; ajahāt — zanechal; śucaḥ — všeho nářku.

Překlad

Když velký mudrc Nārada takto promluvil, vystoupil se svojí vīṇou do vnějšího prostoru. Yudhiṣṭhira choval jeho pokyny ve svém srdci, a tak byl schopný zanechat všeho nářku.

Význam

Śrī Nāradajī je věčným astronautem, který je milostí Pána obdařený duchovním tělem. Může bez omezení cestovat vnějším prostorem jak v hmotném, tak v duchovním světě a může za jediný okamžik vstoupit na kteroukoliv planetu v tomto neomezeném prostoru. Již jsme hovořili o jeho minulém životě, kdy byl synem služebné. Díky tomu, že pobýval ve společnosti čistých oddaných, byl povýšen do postavení věčného astronauta a získal tak plnou svobodu pohybu. Měli bychom se tedy snažit kráčet ve stopách Nārady Muniho a nevyvíjet marné snahy na dosažení jiných planet mechanickými prostředky. Mahārāja Yudhiṣṭhira byl zbožný král, a proto ho Nārada Muni čas od času navštěvoval. Každý, kdo si přeje vidět Nāradu Muniho, musí být nejprve zbožný a musí jít v Nāradových stopách.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady ke třinácté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, nazvané “Dhṛtarāṣṭra opouští domov”.

KAPITOLA ČTRNÁCTÁ

Odchod Pána Kṛṣṇy

1.14.1

Verš

sūta uvāca
samprasthite dvārakāyāṁ
jiṣṇau bandhu-didṛkṣayā
jñātuṁ ca puṇya-ślokasya
kṛṣṇasya ca viceṣṭitam

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Śrī Sūta Gosvāmī řekl; samprasthite — odejel; dvārakāyām — do města Dvāraky; jiṣṇau — Arjuna; bandhu — přátele a příbuzné; didṛkṣayā — aby potkal; jñātum — dozvědět se; ca — také; puṇya-ślokasya — o tom, Jehož slávu opěvují védské hymny; kṛṣṇasya — o Pánu Kṛṣṇovi; ca — a; viceṣṭitam — dalších plánech.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī řekl: Arjuna odejel do Dvāraky, aby navštívil Pána Śrī Kṛṣṇu a ostatní přátele a také aby se od Pána dozvěděl o Jeho dalších plánech.

Význam

Jak je řečeno v Bhagavad-gītě, Pán sestoupil na Zemi, aby chránil věřící a zničil bezbožné, takže po bitvě na Kurukṣetře a ustanovení vlády Mahārāje Yudhiṣṭhira bylo Jeho poslání splněné. Pāṇḍuovci, zvláště Śrī Arjuna, byli věčnými společníky Pána, a proto Arjuna odejel do Dvāraky zjistit další Pánův program.

1.14.2

Verš

vyatītāḥ katicin māsās
tadā nāyāt tato ’rjunaḥ
dadarśa ghora-rūpāṇi
nimittāni kurūdvahaḥ

Synonyma

vyatītāḥ — po uplynutí; katicit — několika; māsāḥ — měsíců; tadā — tehdy; na āyāt — nevrátil se; tataḥ — odtamtud; arjunaḥ — Arjuna; dadarśa — pozoroval; ghora — hrůzostrašné; rūpāṇi — úkazy; nimittāni — různé příčiny; kuru-udvahaḥ — Mahārāja Yudhiṣṭhira.

Překlad

Uplynulo několik měsíců a Arjuna se nevracel. Mahārāja Yudhiṣṭhira tehdy začal pozorovat různá nepříznivá znamení, která sama o sobě naháněla hrůzu.

Význam

Pán Śrī Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství, je ad infinitum mocnější nežli Slunce, které je tím nejmocnějším, co známe. Vytváří a ničí milióny a miliardy sluncí jediným Svým nádechem. V hmotném světě je Slunce považováno za zdroj veškeré produktivity a hmotné energie, a jedině díky Slunci se nám dostává všech životních nezbytností. Proto se během Pánovy osobní přítomnosti na Zemi plně projevilo vše potřebné pro náš mír a blahobyt, především náboženství a poznání, stejně jako v přítomnosti zářícího slunce se objeví záplava světla. Mahārāja Yudhiṣṭhira pozoroval ve svém království jisté nesrovnalosti, a proto se začal velice obávat o Arjunu, který byl dlouho pryč, a také neměl žádné zprávy o situaci ve Dvārace. Tušil odchod Pána Kṛṣṇy, neboť jinak by se taková hrůzostrašná znamení nemohla vyskytnout.

1.14.3

Verš

kālasya ca gatiṁ raudrāṁ
viparyastartu-dharmiṇaḥ
pāpīyasīṁ nṛṇāṁ vārtāṁ
krodha-lobhānṛtātmanām

Synonyma

kālasya — věčného času; ca — také; gatim — směr; raudrām — strašlivý; viparyasta — obrácený; ṛtu — v obdobích; dharmiṇaḥ — pravidelnosti; pāpīyasīm — hříšný; nṛṇām — lidské bytosti; vārtām — prostředky na život; krodha — hněv; lobha — chamtivost; anṛta — falešnost; ātmanām — lidí.

Překlad

Viděl, že věčný čas změnil svůj směr, a to bylo velice strašlivé. Docházelo k poruchám v pravidelném chodu ročních období. Lidé začali být velice chamtiví, začali se hněvat a podvádět. Viděl, že si na své živobytí začínají vydělávat nepoctivým způsobem.

Význam

Když civilizace přeruší spojení láskyplného vztahu s Nejvyšší Osobností Božství, začínají se ukazovat nepravidelnosti v chodu ročních období, chamtivost, hněv a podvádění. Nepravidelný chod ročních období znamená, že počasí jednoho období se objeví v jiném; například že na podzim nastává období dešťů nebo že ovoce a květiny dozrávají v jiném období než mají. Bezbožný člověk je vždy chamtivý, rozhněvaný a falešný. Je mu jedno, jakým způsobem si vydělává na živobytí — zda poctivým či nepoctivým. Během vlády Mahārāje Yudhiṣṭhira se takové příznaky vůbec nevyskytovaly, a proto ho velice zarazilo, když zpozoroval, že zbožná atmosféra v jeho království se byť jen trochu pozměnila, a ihned vytušil Pánův odchod. Nečisté metody vydělávání na živobytí znamenají odchylku od plnění předepsaných povinností. Každý — brāhmaṇa, kṣatriya, vaiśya i śūdra — má své předepsané povinnosti, a jakmile si někdo dělá nárok na povinnosti někoho jiného, jedná nečestným a nesprávným způsobem. Člověk začíná chamtit po majetku a moci, když nemá v životě žádný vyšší cíl a když svých několik let tohoto pozemského života pokládá za vše. Příčnou všech těchto anomálií v lidské společnosti je nevědomost, a pro její odstranění, zvláště v tomto věku úpadku, je tu mocné slunce, které rozdává světlo — Śrīmad-Bhāgavatam.

1.14.4

Verš

jihma-prāyaṁ vyavahṛtaṁ
śāṭhya-miśraṁ ca sauhṛdam
pitṛ-mātṛ-suhṛd-bhrātṛ-
dam-patīnāṁ ca kalkanam

Synonyma

jihma-prāyam — podvody; vyavahṛtam — ve všem obvyklém jednání; śāṭhya — dvojakost; miśram — faleš v; ca — a; sauhṛdam — vůči přátelsky nakloněným lidem; pitṛ — otec; mātṛ — k matce; suhṛt — příznivci; bhrātṛ — vlastní bratr; dam-patīnām — mezi mužem a ženou; ca — také; kalkanam — vzájemná hádka.

Překlad

Všechna obvyklá jednání a vztahy byly poznamenané podvody, a to i mezi přáteli. V rodinném životě docházelo stále k neshodám mezi otci, matkami a syny, mezi příznivci a mezi bratry. Dokonce i mezi manželi bylo stálé napětí a hádky.

Význam

Podmíněná živá bytost má čtyři nedostatky: chybuje, neuvažuje zdravým způsobem, nemá dostatečné schopnosti a podvádí. To vše jsou známky nedokonalosti, a nejvýznačnější z nich je sklon podvádět druhé. Tato vlastnost je v podmíněné duši proto, že podmíněné duše jsou v hmotném světě především naplněny nepřirozenou touhou panovat. Živá bytost ve svém čistém stavu není podmíněna žádnými zákony, jelikož si je vědoma své věčné podřízenosti Nejvyššímu Pánu a tudíž také toho, že je pro ni vždy dobré, aby zůstávala podřízená a nesnažila se falešně panovat vlastnictví Nejvyšší Bytosti. V podmíněném stavu nebude živá bytost spokojená ani tehdy, když by se skutečně stala pánem všeho, co uvidí (k čemuž nikdy nedojde), a proto se stává obětí všemožných podvodů, dokonce i od svých nejbližších a nejdůvěrnějších. V takovém neutěšeném stavu nenajdeme žádný soulad, ani mezi otcem a syny nebo mezi manželem a manželkou. Všechny tyto potíže a spory lze ovšem zmírnit jednou metodou, a to oddanou službou Pánovi. Pokryteckému světu lze čelit jedině oddanou službou Pánu a ničím jiným. Když Mahārāja Yudhiṣṭhira pozoroval tyto nesrovnalosti, usoudil, že Pán odešel z tohoto světa.

1.14.5

Verš

nimittāny atyariṣṭāni
kāle tv anugate nṛṇām
lobhādy-adharma-prakṛtiṁ
dṛṣṭvovācānujaṁ nṛpaḥ

Synonyma

nimittāni — příčiny; ati — velice vážné; ariṣṭāni — špatná znamení; kāle — postupem času; tu — ale; anugate — ubíhající; nṛṇām — lidstva celkově; lobha-ādi — jako je chamtivost; adharma — bezbožné; prakṛtim — zvyky; dṛṣṭvā — když sledoval; uvāca — řekl; anujam — mladšímu bratrovi; nṛpaḥ — král.

Překlad

S postupem doby si lidé zvykli na chamtivost, hněv, pýchu atd. Mahārāja Yudhiṣṭhira, který sledoval všechna tato špatná znamení, promluvil ke svému mladšímu bratrovi.

Význam

Zbožného krále, jakým byl Mahārāja Yudhiṣṭhira, okamžitě zneklidnilo, když se ve společnosti objevily nelidské příznaky jako chamtivost, hněv, bezbožnost a pokrytectví. Z tohoto výroku je patrné, že všechny tyto příznaky degradované společnosti byly lidem té doby neznámé a byly pro ně překvapující, začali se s nimi setkávat až s příchodem Kali-yugy, věku svárů.

1.14.6

Verš

yudhiṣṭhira uvāca
sampreṣito dvārakāyāṁ
jiṣṇur bandhu-didṛkṣayā
jñātuṁ ca puṇya-ślokasya
kṛṣṇasya ca viceṣṭitam

Synonyma

yudhiṣṭhiraḥ uvāca — Mahārāja Yudhiṣṭhira řekl; sampreṣitaḥ — odešel; dvārakāyām — do Dvāraky; jiṣṇuḥ — Arjuna; bandhu — přátele; didṛkṣayā — aby potkal; jñātum — vyzvědět; ca — také; puṇya-ślokasya — Osobnosti Božství; kṛṣṇasya — Pána Śrī Kṛṣṇy; ca — a; viceṣṭitam — program činnosti.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira řekl svému mladšímu bratrovi Bhīmasenovi: Poslal jsem Arjunu do Dvāraky, aby se setkal se svými přáteli a vyzvěděl od Kṛṣṇy, Osobnosti Božství, Jeho další plán.

1.14.7

Verš

gatāḥ saptādhunā māsā
bhīmasena tavānujaḥ
nāyāti kasya vā hetor
nāhaṁ vededam añjasā

Synonyma

gatāḥ — odejel; sapta — sedm; adhunā — doposud; māsāḥ — měsíců; bhīmasena — ó Bhīmaseno; tava — tvůj; anujaḥ — mladší bratr; na — ne; āyāti — vrací se; kasya — proč; vā — nebo; hetoḥ — důvod; na — ne; aham — já; veda — znám; idam — toto; añjasā — skutečně.

Překlad

Už je to sedm měsíců co odejel a stále se nevrací. Nevím, co se tam vlastně děje.

1.14.8

Verš

api devarṣiṇādiṣṭaḥ
sa kālo ’yam upasthitaḥ
yadātmano ’ṅgam ākrīḍaṁ
bhagavān utsisṛkṣati

Synonyma

api — zdali; deva-ṛṣiṇā — od poloboha-světce (Nārady); ādiṣṭaḥ — pokyny; saḥ — ten; kālaḥ — věčný čas; ayam — tento; upasthitaḥ — nastal; yadā — kdy; ātmanaḥ — Jeho vlastního Já; aṅgam — úplná část; ākrīḍam — projev; bhagavān — Osobnost Božství; utsisṛkṣati — chystá se odejít.

Překlad

Chystá se Pán ukončit Své pozemské zábavy, jak naznačil Devarṣi Nārada? Nastal už ten čas?

Význam

Jak jsme mnohokrát probírali, Nejvyšší Osobnost Božství Pán Śrī Kṛṣṇa má mnoho úplných expanzí a každá z nich, přestože jsou stejně mocné, má jiné poslání. V Bhagavad-gītě Pán pronáší různá tvrzení, a každé z těchto tvrzení se vztahuje na jinou úplnou část nebo část úplné části. Śrī Kṛṣṇa, Pán, například říká v Bhagavad-gītě:

“Kdykoliv a kdekoliv nastává úpadek náboženství, ó potomku Bharaty, a narůstá bezbožnost, v té době Osobně sestoupím.” (Bg. 4.7)

“Abych osvobodil věřící a zničil ničemné, a abych znovu upevnil zásady předepsaných povinností, objevuji se v každém věku.” (Bg. 4.8)

“Kdybych přestal pracovat, celé lidstvo by bylo svedeno. Stal bych se také příčinou vzniku nechtěného obyvatelstva a tím bych zničil mír všech bytostí.” (Bg. 3.24)

“Cokoliv koná velký člověk, konají i ostatní lidé. Celý svět následuje vzor, který svým příkladem stanoví.” (Bg. 3.21)

Všechna výše uvedená tvrzení Pána se vztahují k Jeho různým úplným částem; k Jeho expanzím, jako je Saṅkarṣaṇa, Vāsudeva, Pradyumna, Aniruddha a Nārāyaṇa. Ti všichni jsou On Samotný v různých transcendentálních expanzích, ale Pán přesto jako Śrī Kṛṣṇa působí v oblasti jiné, ve světě transcendentální výměny vztahů Pána a Jeho různých oddaných. A zároveň se ještě zjevuje takový, jaký je, v každém vesmíru každých dvacet čtyři hodin Brahmova času (tzn. jednou za 8 640 000 000 slunečních let) a všechny Jeho transcendentální zábavy se odehrávají v každém vesmíru s plynulou přesností. Pro nezasvěceného člověka jsou však tyto běžné činnosti Pána Kṛṣṇy, Pána Vāsudeva atd. velikým otazníkem. Mezi Pánovým Já a Jeho transcendentálním tělem není žádný rozdíl. Jeho expanze vykonávají rozlišné činnosti. Když ovšem sestoupí Osobně jako Pán Śrī Kṛṣṇa, Jeho ostatní úplné části Ho doprovázejí v Něm působením Jeho nepochopitelné síly zvané yogamāyā, a proto se Pán Kṛṣṇa z Vṛndāvanu liší od Pána Kṛṣṇy z Mathury či Pána Kṛṣṇy z Dvāraky. Virāṭ-rūpa Pána Kṛṣṇy se od Něho působením Jeho nepochopitelné síly také liší. Virāṭ-rūpa projevená v bitvě na Kurukṣetře je hmotným pojetím Jeho podoby. Musíme proto pochopit, že když byl Pán Kṛṣṇa zdánlivě zabit lukem a šípy lovce, zanechal Své takzvané hmotné tělo v hmotném světě. Pán je kaivalya a není pro Něho rozdílu mezi hmotou a duchem, jelikož všechno je Jeho výtvorem. Když tedy opouští jeden druh těla nebo přijímá jiné, neznamená to, že je stejný jako obyčejná živá bytost. Všechny Jeho činnosti jsou nepochopitelně totožné i odlišné zároveň. Když Mahārāja Yudhiṣṭhira naříkal nad možným odchodem Pána, dělal to pouze pro zachování zvyku být smutný při odchodu přítele. Pán ve skutečnosti nikdy neopouští Své transcendentální tělo, jak si mylně představují méně inteligentní lidé. Tyto méně inteligentní osoby Pán Sám zavrhuje v Bhagavad-gītě a jsou známí jako mūḍhové. To, že Pán opustil Své tělo, znamená, že znovu ponechal Své úplné části v Jejich příslušných dhāmech (transcendentálních sídlech) a Svoji virāṭ-rūpu v hmotném světě.

1.14.9

Verš

yasmān naḥ sampado rājyaṁ
dārāḥ prāṇāḥ kulaṁ prajāḥ
āsan sapatna-vijayo
lokāś ca yad-anugrahāt

Synonyma

yasmāt — z Něhož; naḥ — naše; sampadaḥ — bohatství; rājyam — království; dārāḥ — dobré manželky; prāṇāḥ — životní existence; kulam — dynastie; prajāḥ — poddaní; āsan — bylo umožněno; sapatna — soupeři; vijayaḥ — vítězství; lokāḥ — budoucí pobyt na vyšších planetách; ca — a; yat — Jehož; anugrahāt — milostí.

Překlad

Pouze díky Němu jsme mohli získat všechno naše královské bohatství, dobré manželky, životy, potomstvo, vládu nad našimi poddanými, vítězství nad našimi nepřáteli a budoucí pobyt na vyšších planetách. Za to vše vděčíme Jeho bezpříčinné milosti.

Význam

Hmotně prosperovat znamená mít dobrou ženu, dobrý domov, dostatek půdy, dobré děti, aristokratické příbuzenstvo, zvítězit nad soupeři a prostřednictvím zbožné práce dosáhnout pobytu na vyšších nebeských planetách, kde jsou lepší podmínky a hmotné pohodlí. Tyto vymoženosti člověk nezíská samotnou těžkou manuální prací nebo nějakým nepoctivým způsobem, ale milostí Nejvyššího Pána. Prosperita dosažená vlastní snahou rovněž závisí na milosti Pána. Vlastní snaha je nutná, ale bez Pánova požehnání samotná práce nikomu úspěch nepřinese. Moderní člověk Kali-yugy věří ve vlastní snahu a popírá požehnání Nejvyššího Pána. Dokonce i jeden velký sannyāsī z Indie řečnil v Chicagu na protest proti požehnání Nejvyššího Pána. Co se však týče védských śāster, i zde na stránkách Śrīmad-Bhāgavatamu se dozvídáme, že konečné svolení spočívá v rukou Nejvyššího Pána. Mahārāja Yudhiṣṭhira přiznává tuto pravdu na příkladě svého osobního úspěchu, a člověku se vyplatí kráčet ve šlépějích velkého krále a oddaného Pána, aby byl v životě úspěšný. Kdyby bylo možné dosáhnout úspěchu bez Pánova svolení, pak by se nikdy nestalo, že by se nějakému lékaři nepodařilo vyléčit svého pacienta. Ani ta nejdokonalejší a nejmodernější lékařská metoda však nedokáže zabránit smrti trpícího pacienta a naopak někdy dochází i v beznadějných případech k zázračnému uzdravení bez jakýchkoliv lékařských zásahů. Závěr je tedy takový, že Boží svolení je bezprostřední příčinou všech událostí, dobrých i špatných. Každý úspěšný člověk má být za všechny své úspěchy vděčný Pánovi.

1.14.10

Verš

paśyotpātān nara-vyāghra
divyān bhaumān sadaihikān
dāruṇān śaṁsato ’dūrād
bhayaṁ no buddhi-mohanam

Synonyma

paśya — jen pohleď; utpātān — nepokoje; nara-vyāghra — ó muži s tygří silou; divyān — děje na obloze nebo způsobené planetárními vlivy; bhaumān — děje na Zemi; sa-daihikān — děje na těle a mysli; dāruṇān — značně nebezpečné; śaṁsataḥ — věstící; adūrāt — v blízké budoucnosti; bhayam — nebezpečí; naḥ — naši; buddhi — inteligenci; mohanam — matoucí.

Překlad

Jen pohleď, ó muži s tygří silou, kolik strastí způsobených nebeskými vlivy, pozemskými reakcemi a tělesnými bolestmi, které jsou všechny už samy o sobě nebezpečné, mate naši inteligenci a věstí tak nebezpečí v blízké budoucnosti.

Význam

Hmotný rozvoj civilizace znamená rozvoj trojího utrpení, které způsobují nebeské vlivy, pozemské reakce a tělesné či duševní bolesti. Působením nebeských hvězd dochází k mnoha pohromám, jako jsou nadměrná horka, zimy, deště či sucha, což má za následek hlad, nemoci a epidemie. Souhrnným výsledkem je potom agónie tělesná i duševní. Člověkem vytvořená hmotná věda není schopná proti tomuto trojímu utrpení nic dělat. Jsou to všechno tresty vyšší energie zvané māyā podle nařízení Nejvyššího Pána. Proto jsme-li neustále ve styku s Pánem prostřednictvím oddané služby, poskytne nám to úlevu, a nebudeme rušeni při plnění svých lidských povinností. Asurové, kteří nevěří v existenci Boha, si ovšem vytvářejí vlastní plány jak čelit tomuto trojímu utrpení, a setkávají se tak pokaždé s neúspěchem. Bhagavad-gītā (7.14) jasně říká, že reakce hmotné energie nelze nikdy překonat, vzhledem k poutajícímu efektu tří kvalit. Jednoduše je ovšem může překonat ten, kdo se s oddaností plně odevzdá lotosovým nohám Pána.

1.14.11

Verš

ūrv-akṣi-bāhavo mahyaṁ
sphuranty aṅga punaḥ punaḥ
vepathuś cāpi hṛdaye
ārād dāsyanti vipriyam

Synonyma

ūru — stehna; akṣi — oči; bāhavaḥ — paže; mahyam — moje; sphuranti — chvějí se; aṅga — levá strana těla; punaḥ punaḥ — znovu a znovu; vepathuḥ — nepravidelný tlukot; ca — také; api — jistě; hṛdaye — v srdci; ārāt — ze strachu; dāsyanti — naznačují; vipriyam — nežádoucí věci.

Překlad

Levá strana mého těla, má stehna, paže a oči se každou chvíli chvějí a srdce mi strachem tluče nepravidelně. To vše naznačuje, že se budou dít nežádoucí věci.

Význam

Hmotná existence je plná nežádoucích věcí. Věci, které nechceme, jsou nám vnucovnány nějakou vyšší energií a my nevidíme, že tyto nežádoucí věci přicházejí mocí tří kvalit hmotné přírody. Když se člověku neustále chvějí oči, paže a stehna, musí mu být jasné, že se stane něco nežádoucího. Tyto nežádoucí věci se přirovnávají k ohni v lese. Nikdo nejde do lesa, aby tam založil požár, ale les se přesto samočinně vznítí a oheň tam způsobí živým bytostem nepředstavitelné pohromy. Uhasit takový požár není v moci člověka. Může ho uhasit jedině milost Pána, který pošle mraky, aby les zalily vodou. Stejně tak nežádoucím událostem v životě nelze zabránit žádným množstvím plánů. Od těchto strastí nám může pomoci jedině milost Pána, který posílá Své pravé zástupce, aby osvítili lidské bytosti a zachránili je tak před všemi pohromami.

1.14.12

Verš

śivaiṣodyantam ādityam
abhirauty analānanā
mām aṅga sārameyo ’yam
abhirebhaty abhīruvat

Synonyma

śivā — šakal; eṣā — tento; udyantam — vycházející; ādityam — na slunce; abhi — na; rauti — vyje; anala — oheň; ānanā — obličej; mām — na mě; aṅga — ó Bhīmo; sārameyaḥ — pes; ayam — tento; abhirebhati — štěká na; abhīru-vat — beze strachu.

Překlad

Jen pohleď, ó Bhīmo, jak šakalice vyje na vycházející slunce a vyvrhává oheň a jak pes na mě beze strachu štěká.

Význam

To jsou některá špatná znamení, která naznačují, že v blízké budoucnosti se odehraje něco nežádoucího.

1.14.13

Verš

śastāḥ kurvanti māṁ savyaṁ
dakṣiṇaṁ paśavo ’pare
vāhāṁś ca puruṣa-vyāghra
lakṣaye rudato mama

Synonyma

śastāḥ — užitečná zvířata jako je kráva; kurvanti — se drží; mām — mě; savyam — nalevo; dakṣiṇam — obcházejí; paśavaḥ apare — jiná, nižší zvířata jako je osel; vāhān — jezdečtí koně; ca — také; puruṣa-vyāghra — ó tygře mezi muži; lakṣaye — vidím; rudataḥ — plakat; mama — moje.

Překlad

Ó Bhīmaseno, tygře mezi muži, užitečná zvířata jako jsou krávy mne míjejí po levé straně a nižší zvířata jako jsou osli mne obcházejí. Moji koně vypadají, jako kdyby plakali, když mne vidí.

1.14.14

Verš

mṛtyu-dūtaḥ kapoto ’yam
ulūkaḥ kampayan manaḥ
pratyulūkaś ca kuhvānair
viśvaṁ vai śūnyam icchataḥ

Synonyma

mṛtyu — smrti; dūtaḥ — posel; kapotaḥ — holub; ayam — tento; ulūkaḥ — sova; kampayan — chvěje se; manaḥ — mysl; pratyulūkaḥ — soupeři sov (vrány); ca — a; kuhvānaiḥ — vřeštění; viśvam — vesmír; vai — nebo; śūnyam — prázdnota; icchataḥ — chtějí.

Překlad

Jen pohleď! Ten holub je jako posel smrti. Vřeštění sov a jejich protivníků vran mi rozechvívá srdce. Vypadá to, jako kdyby chtěly vyprázdnit celý vesmír.

1.14.15

Verš

dhūmrā diśaḥ paridhayaḥ
kampate bhūḥ sahādribhiḥ
nirghātaś ca mahāṁs tāta
sākaṁ ca stanayitnubhiḥ

Synonyma

dhūmrāḥ — zakouřeno; diśaḥ — všechny směry; paridhayaḥ — obepnutí; kampate — třesení; bhūḥ — země; saha adribhiḥ — s kopci a horami; nirghātaḥ — blesk z čistého nebe; ca — také; mahān — veliký; tāta — ó Bhīmo; sākam — s; ca — také; stanayitnubhiḥ — hřmění bez mraků.

Překlad

Jen pohleď, jak kouř obepíná oblohu. Vypadá to, jako by se země a hory třásly. Slyš hřmění bez mraků a pohleď na blesky z čistého nebe.

1.14.16

Verš

vāyur vāti khara-sparśo
rajasā visṛjaṁs tamaḥ
asṛg varṣanti jaladā
bībhatsam iva sarvataḥ

Synonyma

vāyuḥ — vítr; vāti — vane; khara-sparśaḥ — ostře; rajasā — prachem; visṛjan — vytváří; tamaḥ — tmu; asṛk — krev; varṣanti — prší; jaladāḥ — mraky; bībhatsam — katastrofální; iva — jako; sarvataḥ — všude.

Překlad

Vítr vane prudce, zvedá všude prach a vytváří tmu. Z mraků všude prší krvavé pohromy.

1.14.17

Verš

sūryaṁ hata-prabhaṁ paśya
graha-mardaṁ mitho divi
sasaṅkulair bhūta-gaṇair
jvalite iva rodasī

Synonyma

sūryam — slunce; hata-prabham — jeho paprsky slábnou; paśya — jen pohleď; graha-mardam — srážky hvězd; mithaḥ — vzájemné; divi — na nebi; sa-saṅkulaiḥ — smíšené s; bhūta-gaṇaiḥ — živými bytostmi; jvalite — zapálené; iva — jako kdyby; rodasī — pláčou.

Překlad

Sluneční paprsky slábnou a hvězdy jako kdyby mezi sebou bojovaly. Zmatené živé bytosti vypadají, jako když hoří a naříkají.

1.14.18

Verš

nadyo nadāś ca kṣubhitāḥ
sarāṁsi ca manāṁsi ca
na jvalaty agnir ājyena
kālo ’yaṁ kiṁ vidhāsyati

Synonyma

nadyaḥ — řeky; nadāḥ ca — a jejich přítoky; kṣubhitāḥ — všechny rozbouřené; sarāṁsi — vodní nádrže; ca — a; manāṁsi — mysl; ca — také; na — ne; jvalati — zapaluje; agniḥ — oheň; ājyena — za pomoci másla; kālaḥ — čas; ayam — je neobyčejný; kim — co; vidhāsyati — se stane.

Překlad

Řeky a jejich přítoky, jezera, vodní nádrže a mysl jsou rozbouřené. Máslo už nevzněcuje oheň. Jaký je to neobyčejný čas? Co se stane?

1.14.19

Verš

na pibanti stanaṁ vatsā
na duhyanti ca mātaraḥ
rudanty aśru-mukhā gāvo
na hṛṣyanty ṛṣabhā vraje

Synonyma

na — ne; pibanti — sají; stanam — struky; vatsāḥ — telata; na — ne; duhyanti — dovolují dojení; ca — také; mātaraḥ — krávy; rudanti — pláčí; aśru-mukhāḥ — s tvářemi plnými slz; gāvaḥ — krávy; na — ne; hṛṣyanti — mají radost; ṛṣabhāḥ — býci; vraje — na pastvině.

Překlad

Telata už nesají struky krav a krávy nedávají mléko. Stojí a naříkají se slzami v očích a býky netěší být na pastvinách.

1.14.20

Verš

daivatāni rudantīva
svidyanti hy uccalanti ca
ime jana-padā grāmāḥ
purodyānākarāśramāḥ
bhraṣṭa-śriyo nirānandāḥ
kim aghaṁ darśayanti naḥ

Synonyma

daivatāni — Božstva v chrámech; rudanti — vypadají že pláčou; iva — tak; svidyanti — potí se; hi — jistě; uccalanti — jako kdyby odcházela; ca — také; ime — tato; jana-padāḥ — velkoměsta; grāmāḥ — vesnice; pura — města; udyāna — zahrady; ākara — doly; āśramāḥ — poustevny atd.; bhraṣṭa — zbaveny; śriyaḥ — krásy; nirānandāḥ — zbaveny všeho štěstí; kim — co za; agham — pohromy; darśayanti — projeví se; naḥ — nám.

Překlad

Božstva v chrámu vypadají, že pláčou, naříkají a potí se. Zdá se, že se chystají odejít. Všechna velká i malá města, vesnice, zahrady, doly a poustevny nyní pozbyly své krásy a jsou zbaveny všeho štěstí. Nevím, jaké pohromy nás to čekají.

1.14.21

Verš

manya etair mahotpātair
nūnaṁ bhagavataḥ padaiḥ
ananya-puruṣa-śrībhir
hīnā bhūr hata-saubhagā

Synonyma

manye — mám za to; etaiḥ — všechny tyto; mahā — velké; utpātaiḥ — náhlé změny; nūnam — postrádání; bhagavataḥ — Osobnosti Božství; padaiḥ — známky na chodidle nohy; ananya — neobyčejné; puruṣa — Svrchované Osobnosti; śrībhiḥ — o příznivé znaky; hīnā — ochuzená; bhūḥ — Země; hata-saubhagā — nešťastná.

Překlad

Myslím, že všechny tyto nepokoje na Zemi naznačují nějakou velikou ztrátu pro celý svět. Země byla šťastná, když ji označovaly šlépěje lotosových nohou Pána. Tato špatná znamení však napovídají, že tomu tak již dlouho nebude.

1.14.22

Verš

iti cintayatas tasya
dṛṣṭāriṣṭena cetasā
rājñaḥ pratyāgamad brahman
yadu-puryāḥ kapi-dhvajaḥ

Synonyma

iti — takto; cintayataḥ — zatímco uvažoval; tasya — on; dṛṣṭā — když viděl; ariṣṭena — špatná znamení; cetasā — myslí; rājñaḥ — král; prati — zpátky; āgamat — přijel; brahman — ó brāhmaṇo; yadu-puryāḥ — z království Yaduů; kapi-dhvajaḥ — Arjuna.

Překlad

Ó brāhmaṇo Śaunako, zatímco Mahārāja Yudhiṣṭhira sledoval špatná znamení, která se na Zemi tehdy objevila, a potichu takto uvažoval, Arjuna se vrátil z města Yaduovců (Dvāraky).

1.14.23

Verš

taṁ pādayor nipatitam
ayathā-pūrvam āturam
adho-vadanam ab-bindūn
sṛjantaṁ nayanābjayoḥ

Synonyma

tam — on (Arjuna); pādayoḥ — u nohou; nipatitam — poklonil se; ayathā-pūrvam — nebývale; āturam — sklíčený; adhaḥ-vadanam — sklopená tvář; ap-bindūn — kapky vody; sṛjantam — vytvářející; nayana-abjayoḥ — z lotosových očí.

Překlad

Když se poklonil u jeho nohou, král viděl, že je nebývale sklíčený. Hlavu měl skloněnou a z lotosových očí mu tekly slzy.

1.14.24

Verš

vilokyodvigna-hṛdayo
vicchāyam anujaṁ nṛpaḥ
pṛcchati sma suhṛn madhye
saṁsmaran nāraderitam

Synonyma

vilokya — když viděl; udvigna — úzkost; hṛdayaḥ — srdce; vicchāyam — bledý vzhled; anujam — Arjuna; nṛpaḥ — král; pṛcchati sma — zeptal se; suhṛt — přátelé; madhye — mezi; saṁsmaran — vzpomínal; nārada — mudrc Nārada; īritam — naznačoval.

Překlad

Když viděl Arjunu bledého úzkostí, která mu svírala srdce, král si vzpomněl na náznaky mudrce Nārady a zeptal se ho uprostřed přátel.

1.14.25

Verš

yudhiṣṭhira uvāca
kaccid ānarta-puryāṁ naḥ
sva-janāḥ sukham āsate
madhu-bhoja-daśārhārha-
sātvatāndhaka-vṛṣṇayaḥ

Synonyma

yudhiṣṭhiraḥ uvāca — Yudhiṣṭhira řekl; kaccit — zdali; ānarta-puryām — Dvāraky; naḥ — naši; sva-janāḥ — příbuzní; sukham — šťastně; āsate — tráví své dny; madhu — Madhu; bhoja — Bhoja; daśārha — Daśārha; ārha — Ārha; sātvata — Sātvata; andhaka — Andhaka; vṛṣṇayaḥ — z rodiny Vṛṣṇiho.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira řekl: Můj drahý bratře, řekni mi prosím, zda naši přátelé a příbuzní — Madhu, Bhoja, Daśārha, Ārha, Sātvata, Andhaka a členové yaduovské rodiny — tráví své dny šťastně.

1.14.26

Verš

śūro mātāmahaḥ kaccit
svasty āste vātha māriṣaḥ
mātulaḥ sānujaḥ kaccit
kuśaly ānakadundubhiḥ

Synonyma

śūraḥ — Śūrasena; mātāmahaḥ — děd z matčiny strany; kaccit — zdali; svasti — v dobrém; āste — tráví své dny; vā — nebo; atha — tedy; māriṣaḥ — vážený; mātulaḥ — strýc z matčiny strany; sa-anujaḥ — se svými mladšími bratry; kaccit — zdali; kuśalī — v pořádku; ānaka-dundubhiḥ — Vasudeva.

Překlad

Je můj vážený děd Śūrasena šťastný? A daří se dobře mému strýci z matčiny strany, Vasudevovi, a jeho mladším bratrům?

1.14.27

Verš

sapta sva-sāras tat-patnyo
mātulānyaḥ sahātmajāḥ
āsate sasnuṣāḥ kṣemaṁ
devakī-pramukhāḥ svayam

Synonyma

sapta — sedm; sva-sāraḥ — vlastní sestry; tat-patnyaḥ — jeho manželky; mātulānyaḥ — tety z matčiny strany; saha — spolu s; ātma-jāḥ — synové a vnuci; āsate — jsou všichni; sasnuṣāḥ — s jejich snachami; kṣemam — štěstí; devakī — Devakī; pramukhāḥ — vedené; svayam — osobně.

Překlad

Všech jeho sedm manželek vedených Devakī jsou sestry. Jsou všechny šťastné i se svými syny a snachami?

1.14.28-29

Verš

kaccid rājāhuko jīvaty
asat-putro ’sya cānujaḥ
hṛdīkaḥ sasuto ’krūro
jayanta-gada-sāraṇāḥ

āsate kuśalaṁ kaccid
ye ca śatrujid-ādayaḥ
kaccid āste sukhaṁ rāmo
bhagavān sātvatāṁ prabhuḥ

Synonyma

kaccit — zdali; rājā — král; āhukaḥ — jiné jméno Ugraseny; jīvati — stále žije; asat — zlovolný; putraḥ — syn; asya — jeho; ca — také; anujaḥ — mladší bratr; hṛdīkaḥ — Hṛdīka; sa-sutaḥ — se svým synem Kṛtavarmou; akrūraḥ — Akrūra; jayanta — Jayanta; gada — Gada; sāraṇāḥ — Sāraṇa; āsate — jsou všichni; kuśalam — šťastní; kaccit — zdali; ye — oni; ca — také; śatrujit — Śatrujit; ādayaḥ — které vede; kaccit — zdali; āste — jsou; sukham — v pořádku; rāmaḥ — Balarāma; bhagavān — Osobnost Božství; sātvatām — oddaných; prabhuḥ — ochránce.

Překlad

Jsou Ugrasena, jehož synem byl zlovolný Kaṁsa, a jeho mladší bratr stále naživu? Jsou Hṛdīka a jeho syn Kṛtavarmā šťastní? Je šťastný Akrūra, Jayanta, Gada, Sāraṇa s Śatrujit? Jak se má Balarāma, Osobnost Božství a ochránce oddaných?

Význam

Hastināpur, hlavní město Pāṇḍuovců, se nalézal někde poblíž současného Nového Dillí a Ugrasenovo království bylo v Mathuře. Při návratu z Dvāraky do Dillí musel Arjuna Mathuru navštívit, a proto jsou královy otázky na místě. Mezi mnoha různými jmény příbuzných je ke jménu Rāma neboli Balarāma, což je jméno staršího bratra Pána Kṛṣṇy, připojen dodatek “Osobnost Božství”, protože Pán Balarāma je bezprostřední expanzí viṣṇu-tattvy jako prakāśa-vigraha Pána Kṛṣṇy. Svrchovaný Pán, který je jeden jediný, se expanduje v podobě mnoha jiných živých bytostí. Všechny živé bytosti kategorie viṣṇu-tattva jsou expanzemi Nejvyššího Pána a jsou kvalitativně i kvantitativně totožné s Pánem. Expanze jīva-śakti, kategorie obyčejných živých bytostí, však s Pánem ve všem totožné nejsou. Ten, kdo klade jīva-śakti a viṣṇu-tattvu na stejnou úroveň, je pokládán za ztracenou duši. Śrī Rāma neboli Balarāma je ochránce oddaných Pána. Baladeva jedná jako duchovní mistr všech oddaných a Jeho bezpříčinnou milostí dochází k osvobození pokleslých duší. Během sestoupení Pána Caitanyi se Śrī Baladeva zjevil jako Pán Nityānanda Prahu a projevil Svoji bezpříčinnou milost tím, že osvobodil dvojici krajně pokleslých duší, Jagāie a Mādhāie. Proto se zde výslovně uvádí, že Balarāma je ochránce oddaných Pána. Pouze Jeho Božskou milostí můžeme přistoupit k Nejvyššímu Pánovi Śrī Kṛṣṇovi, a proto je Śrī Balarāma inkarnací milosti Pána, projevenou jako duchovní mistr a spasitel čistých oddaných.

1.14.30

Verš

pradyumnaḥ sarva-vṛṣṇīnāṁ
sukham āste mahā-rathaḥ
gambhīra-rayo ’niruddho
vardhate bhagavān uta

Synonyma

pradyumnaḥ — Pradyumna (syn Pána Kṛṣṇy); sarva — všech; vṛṣṇīnām — členů vṛṣṇiovské rodiny; sukham — štěstí; āste — jsou v; mahā-rathaḥ — velký generál; gambhīra — hluboce; rayaḥ — zručnost; aniruddhaḥ — Aniruddha (vnuk Pána Kṛṣṇy); vardhate — vzkvétá; bhagavān — Osobnost Božství; uta — jistě.

Překlad

Jak se má Pradyumna, velký generál vṛṣṇiovské rodiny? Je šťastný? A vede se dobře Aniruddhovi, úplné expanzi Osobnosti Božství?

Význam

Pradyumna a Aniruddha jsou rovněž expanze Osobnosti Božství, a proto jsou i Oni viṣṇu-tattva. Ve Dvārace se Pán Vāsudeva věnuje Svým transcendentálním zábavám se Svými úplnými expanzemi Saṅkarṣaṇem, Pradyumnou a Aniruddhou, a proto mohou být všichni osloveni jako Osobnost Božství, jak je zde uvedeno u Aniruddhy.

1.14.31

Verš

suṣeṇaś cārudeṣṇaś ca
sāmbo jāmbavatī-sutaḥ
anye ca kārṣṇi-pravarāḥ
saputrā ṛṣabhādayaḥ

Synonyma

suṣeṇaḥ — Suṣeṇa; cārudeṣṇaḥ — Cārudeṣṇa; ca — a; sāmbaḥ — Sāmba; jāmbavatī-sutaḥ — syn Jāmbavatī; anye — další; ca — také; kārṣṇi — synové Pána Kṛṣṇy; pravarāḥ — vůdci; sa-putrāḥ — se svými syny; ṛṣabha — Ṛṣabha; ādayaḥ — atd.

Překlad

Daří se všem vůdčím synům Pána Kṛṣṇy — Suṣeṇovi, Cārudeṣṇovi, Sāmbovi, synovi Jāmbavatī, a Ṛṣabhovi — a také jejich synům?

Význam

Jak už bylo řečeno, Pán Kṛṣṇa se oženil se 16 108 manželkami a každá z nich měla deset synů. To znamená 16 108 x 10 = 161 080 synů. Všichni vyrostli a každý z nich měl tolik synů, kolik měl jejich otec, takže celkový počet rodinných členů Pána se pohyboval okolo 1 610 800. Pán je otcem všech nespočetných živých bytostí, a k Jeho transcendentálním zábavám ve Dvārace na této Zemi bylo tedy přizváno pouze několik z nich. Na tom, že se Pán staral o svoji rodinu, která měla tolik členů, není nic divného. Pánovo postavení bychom raději neměli srovnávat se svým, a vše snadno pochopíme, jakmile porozumíme alespoň částečnému rozsahu transcendentálního postavení Pána. Když se král Yudhiṣṭhira ptal na Pánovy syny a vnuky ve Dvārace, jmenoval pouze hlavní z nich, protože nebylo možné, aby si pamatoval všechna jména členů Jeho rodiny.

1.14.32-33

Verš

tathaivānucarāḥ śaureḥ
śrutadevoddhavādayaḥ
sunanda-nanda-śīrṣaṇyā
ye cānye sātvatarṣabhāḥ

api svasty āsate sarve
rāma-kṛṣṇa-bhujāśrayāḥ
api smaranti kuśalam
asmākaṁ baddha-sauhṛdāḥ

Synonyma

tathā eva — podobně; anucarāḥ — stálí společníci; śaureḥ — Pána Śrī Kṛṣṇy jako; śrutadeva — Śrutadeva; uddhava-ādayaḥ — Uddhava a další; sunanda — Sunanda; nanda — Nanda; śīrṣaṇyāḥ — jiní vůdcové; ye — ti všichni; ca — a; anye — ostatní; sātvata — osvobozené duše; ṛṣabhāḥ — nejlepší lidé; api — jestli; svasti — mají se dobře; āsate — jsou; sarve — oni všichni; rāma — Balarāma; kṛṣṇa — Pán Kṛṣṇa; bhuja-āśrayāḥ — pod ochranou; api — zda také; smaranti — vzpomínají; kuśalam — na dobro; asmākam — naše; baddha-sauhṛdāḥ — svázáni věčným přátelstvím.

Překlad

Také Śrutadeva, Uddhava a další, Nanda, Sunanda a jiní vůdci osvobozených duší, kteří jsou stálými společníky Pána, mají ochranu Pána Balarāma a Kṛṣṇy. Daří se jim všem dobře v jejich činnostech? Jsou s námi svázáni věčným přátelstvím — vzpomínají také oni na naše dobro?

Význam

Všichni stálí společníci Pána Kṛṣṇy jako je Uddhava jsou osvobozené duše a sestupují s Pánem Kṛṣṇou do tohoto hmotného světa, aby naplnili Pánovo poslání. Pāṇḍuovci jsou rovněž osvobozené duše a sestoupili s Pánem Kṛṣṇou, aby Mu sloužili v Jeho transcendentálních zábavách na této Zemi. Jak je řečeno v Bhagavad-gītě (4.8), Pán a Jeho věční společníci, kteří jsou stejně osvobozené duše jako On, sestupují na tuto Zemi v pravidelných intervalech. Pán si to vše pamatuje, ale Jeho společníci, přestože jsou to osvobozené duše, zapomínají, jelikož patří k taṭasthā śakti neboli okrajové energii Pána. To je rozdíl mezi viṣṇu-tattvou a jīva-tattvou. Jīva-tattvy jsou nekonečně malé energetické částečky Pána, a proto vždy potřebují Pánovu ochranu. A Pánovi je potěšením vždy poskytovat ochranu Svým věčným služebníkům. Osvobozené duše se proto nikdy nepovažují za stejně svobodné nebo stejně mocné jako je Pán, a za všech okolností, jak v hmotném, tak v duchovním světě, vyhledávají ochranu Pána. Tato závislost osvobozené duše je jí přirozená, neboť osvobozené duše jsou jako ohnivé jiskry, které mohou svoji záři projevit pouze ve společnosti ohně a nikoliv nezávisle. Záře nezávislých jisker brzy uhasne, přestože vlastnost ohně neboli záření jim zůstává. Stejně tak ti, kteří opustí ochranu Pána a stanou se kvůli duchovní nevědomosti takzvanými pány sami, se vracejí do tohoto hmotného světa i po vykonání dlouhé tapasyi toho nejpřísnějšího druhu. Takový je verdikt celé védské literatury.

1.14.34

Verš

bhagavān api govindo
brahmaṇyo bhakta-vatsalaḥ
kaccit pure sudharmāyāṁ
sukham āste suhṛd-vṛtaḥ

Synonyma

bhagavān — Osobnost Božství, Kṛṣṇa; api — též; govindaḥ — ten, který oživuje krávy a smysly; brahmaṇyaḥ — oddaný oddaným nebo brāhmaṇům; bhakta-vatsalaḥ — laskavý k oddaným; kaccit — zdali; pure — ve Dvārace Purī; sudharmāyām — zbožná společnost; sukham — štěstí; āste — užívá; suhṛt-vṛtaḥ — obklopen přáteli.

Překlad

Je Pán Kṛṣṇa, Nejvyšší Osobnost Božství, který těší krávy, smysly a brāhmaṇy, a který má velice rád Své oddané, šťastný ve zbožné společnosti Dvāraky Purī, obklopen Svými přáteli?

Význam

V tomto verši je Pán pojmenován slovy bhagavān, govinda, brahmaṇya a bhakta-vatsala. On je bhagavān svayam, původní Nejvyšší Osobnost Božství; má veškeré bohatství, veškerou moc, veškeré poznání, veškerou krásu, veškerou slávu a veškeré odříkání. Nikdo Mu není roven a nikdo není větší než On. Je Govinda, protože je potěšením krav a smyslů. Ti, kteří očistili své smysly oddanou službou Pánu, Mu mohou skutečně sloužit a tak získat prostřednictvím svých očištěných smyslů transcendentální radost. Pouze nečistá podmíněná živá bytost nemůže získat od smyslů žádnou radost, a jelikož je oklamána falešným požitkem smyslů, stává se jejich služebníkem. Ve vlastním zájmu tedy potřebujeme ochranu Pána. Pán je ochráncem krav a bráhmanské kultury. Společnost, která neochraňuje krávy a bráhmanskou kulturu, není pod přímou ochranou Pána, stejně jako vězňové v celách nejsou pod ochranou krále, ale jeho přísného zástupce. Bez ochrany krav a rozvoje bráhmanských vlastností v lidské společnosti, alespoň u určité části jejích členů, nemůže žádná lidská civilizace dlouho prosperovat. Prostřednictvím bráhmanské kultury neboli rozvíjením dřímajících vlastností kvality dobra, jako je pravdomluvnost, vyrovnanost, ovládání smyslů, snášenlivost, jednoduchost, obecné poznání, transcendentální poznání a pevná víra ve védskou moudrost, se člověk může stát brāhmaṇou a tak vidět Pána takového, jaký je. A po překonání bráhmanské dokonalosti je třeba stát se oddaným Pána, aby bylo možné transcendentálně dosáhnout Jeho láskyplné náklonnosti vlastníka, pána, přítele, syna a milence. Člověk se nemůže dostat na úroveň oddaného, která přitahuje transcendentální náklonnost Pána, dokud předtím nerozvine výše uvedené vlastnosti brāhmaṇy. Pán přeje brāhmaṇovi podle jeho vlastností a nikoliv podle falešné prestiže. Ti, kteří jsou podle svých vlastností nižší než brāhmaṇové, nemohou navázat žádný vztah s Pánem, stejně jako nelze rozdělat oheň pouze z hlíny, dokud nemáme dřevo, třebaže mezi hlínou a dřevem existuje úzký vztah. Jelikož Pán je všedokonalý Sám v Sobě, není nutné se ptát jak se Mu daří a Mahārāja Yudhiṣṭhira se proto neptal. Tázal se jen na Jeho královské sídlo ve Dvārace Purī, kde žijí zbožní lidé. Pán zůstává jedině tam, kde se shromažďují zbožní lidé, a těší se z toho, jak oslavují Nejvyšší Pravdu. Mahārāja Yudhiṣṭhira se zajímal o zbožné lidi a jejich zbožné činy ve Dvārace.

1.14.35-36

Verš

maṅgalāya ca lokānāṁ
kṣemāya ca bhavāya ca
āste yadu-kulāmbhodhāv
ādyo ’nanta-sakhaḥ pumān

yad bāhu-daṇḍa-guptāyāṁ
sva-puryāṁ yadavo ’rcitāḥ
krīḍanti paramānandaṁ
mahā-pauruṣikā iva

Synonyma

maṅgalāya — pro dobro; ca — také; lokānām — všech planet; kṣemāya — pro ochranu; ca — a; bhavāya — pro povýšení; ca — také; āste — je; yadu-kula-ambhodhau — v oceánu yaduovské dynastie; ādyaḥ — původní; ananta-sakhaḥ — ve společnosti Ananty (Balarāma); pumān — svrchovaný uživatel; yat — Jehož; bāhu-daṇḍa-guptāyām — pod ochranou Jeho paží; sva-puryām — v Jeho městě; yadavaḥ — členové yaduovské rodiny; arcitāḥ — jak si zasluhují; krīḍanti — vychutnávají; parama-ānandam — transcendentální radost; mahā-pauruṣikāḥ — obyvatelé duchovního nebe; iva — jako.

Překlad

Původní Osobnost Božství, uživatel, a Balarāma, prvotní Pán Ananta, pobývají v oceánu yaduovské dynastie pro dobro, ochranu a všeobecný pokrok celého vesmíru. A členové yaduovské dynastie pod ochranou Pánových paží užívají života jako obyvatelé duchovního nebe.

Význam

Jak jsme mnohokrát rozebírali, Osobnost Božství Viṣṇu pobývá v každém vesmíru ve dvou funkcích — jako Garbhodakaśāyī Viṣṇu a jako Kṣīrodakaśāyī Viṣṇu. Kṣīrodakaśāyī Viṣṇu má Svoji vlastní planetu na severním okraji vesmíru, a tam Pán leží ve velkém oceánu mléka na loži v podobě Ananty, Baladevovy inkarnace. Mahārāja Yudhiṣṭhira tedy přirovnává yaduovskou dynastii k oceánu mléka a Śrī Balarāma k Anantovi, na Němž Pán Kṛṣṇa přebývá. Obyvatele Dvāraky přirovnal k osvobozeným obyvatelům Vaikuṇṭhalok. Nad hmotnou oblohou, dále než můžeme se svýma očima dohlédnout, a za sedmi vesmírnými obaly se nalézá Oceán příčin, ve kterém všechny vesmíry plavou jako fotbalové míče, a nad tímto Oceánem příčin se rozkládá neomezená duchovní obloha, které se obvykle říká záře Brahmanu. V této záři se nachází bezpočet duchovních planet, které se nazývají Vaikuṇṭhy a z nichž každá je mnohokrát větší nežli ten největší vesmír v hmotném světě. Na každé žije nesčetně mnoho obyvatel, kteří vypadají přesně jako Pán Viṣṇu, a tito obyvatelé se nazývají Mahā-pauruṣikové neboli osoby přímo zaměstnané ve službě Pánu. Na těchto planetách jsou šťastni a netrpí žádným strádáním; žijí věčně mladí a užívají života v plné blaženosti a poznání beze strachu ze zrození, smrti, stáří či nemoci a mimo vliv věčného času kāly. Mahārāja Yudhiṣṭhira přirovnává obyvatele Dvāraky k Mahā-pauruṣikům z Vaikuṇṭhalok, protože jsou s Pánem stejně tak šťastni. V Bhagavad-gītě je mnoho poukazů na Vaikuṇṭhaloky, o kterých se tam mluví jako o mad-dhāmu neboli Pánově království.

1.14.37

Verš

yat-pāda-śuśrūṣaṇa-mukhya-karmaṇā
satyādayo dvy-aṣṭa-sahasra-yoṣitaḥ
nirjitya saṅkhye tri-daśāṁs tad-āśiṣo
haranti vajrāyudha-vallabhocitāḥ

Synonyma

yat — jehož; pāda — nohy; śuśrūṣaṇa — zřizování pohodlí; mukhya — nejdůležitější; karmaṇā — jednáním; satya-ādayaḥ — královny vedené Satyabhāmou; dvi-aṣṭa — dvakrát osm; sahasra — tisíc; yoṣitaḥ — něžné pohlaví; nirjitya — podmaněním; saṅkhye — v bitvě; tri-daśān — s obyvateli nebes; tat-āśiṣaḥ — to, čeho užívají polobozi; haranti — odebraly; vajra-āyudha-vallabhā — manželky vládce blesku; ucitāḥ — zasluhující.

Překlad

Pouze dohlížením na pohodlí u lotosových nohou Pána, což je nejdůležitější ze všech služeb, přiměly královny ve Dvārace vedené Satybhāmou Pána k tomu, aby porazil polobohy. Tak mohly užívat věcí, které jsou výsadou manželek vládce blesku.

Význam

Satyabhāmā: Jedna z hlavních královen Pána Śrī Kṛṣṇy ve Dvārace. Poté, co Pán Kṛṣṇa zabil Narakāsuru, prohlédl si v doprovodu Satyabhāmy jeho palác. Navštívil se Satyabhāmou také Indraloku, kde ji přivítala Śacīdevī a představila ji matce polobohů Aditi. Aditi měla ze Satyabhāmy velikou radost a požehnala jí věčným mládím po celou dobu, kdy bude Pán Kṛṣṇa pobývat na Zemi. Vzala ji rovněž na prohlídku výsadních bohatství polobohů na nebeských planetách. Když Satyabhāmā viděla pārijātový květ, přála si ho mít ve svém paláci ve Dvārace. Po návratu se s touto svojí touhou svěřila manželovi. Palác Satybhāmy byl zvláštně vyzdoben drahokamy a i během nejteplejšího léta uvnitř zůstával chlad, jako kdyby tam byla zavedená klimatizace. Různé vlajky, které vyvěšovala nad palácem, zvěstovaly zprávu, že její velký manžel je přítomný. Jednou se v doprovodu svého manžela setkala s Draupadī a vyzvídala od ní rady, jak potěšit svého manžela. Draupadī měla v tomto ohledu veliké zkušenosti, jelikož byla ženou pěti Pāṇḍuovců, pěti mužů zároveň, a všichni s ní byli velice spokojení. Když Satyabhāmā vyslechla její rady, měla velkou radost a popřála Draupadī všechno nejlepší a vrátila se do Dvāraky. Byla dcerou Satrājita. Po odchodu Pána Kṛṣṇy, když Arjuna navštívil Dvāraku, všechny královny včetně Satyabhāmy a Rukmiṇī pro Pána velice truchlily. Na konci svého života odešla do lesa, aby se podrobila přísnému pokání.

Satyabhāmā přiměla svého manžela k tomu, aby jí přinesl květinu pārijāta z nebeských planet, a Pán použil dokonce násilí, aby ji od polobohů získal. Zachoval se jako obyčejný manžel, který dělá vše pro radost své ženy. Jak jsme již vysvětlili, Pán měl jen pramálo společného s tím, aby plnil příkazy Svých manželek jako obyčejný muž. Jelikož se však královny ujaly té nejhodnotnější oddané služby a staraly se o Pánovo pohodlí, Pán hrál roli věrného a dokonalého manžela. Žádný pozemský tvor nemůže chtít věci z nebeského království, a zvláště pak pārijātové květy, které jsou určeny jen polobohům. Jelikož se však staly věrnými ženami Pána, mohly všechny Kṛṣṇovy manželky užívat i zvláštních výsad velkých manželek nebeských polobohů. Jinak řečeno, Pán vlastní vše ve Svém stvoření, a proto nebylo nic zvláštního, že královny z Dvāraky dostaly jakoukoliv vzácnou věc z kterékoliv části vesmíru.

1.14.38

Verš

yad bāhu-daṇḍābhyudayānujīvino
yadu-pravīrā hy akutobhayā muhuḥ
adhikramanty aṅghribhir āhṛtāṁ balāt
sabhāṁ sudharmāṁ sura-sattamocitām

Synonyma

yat — jehož; bāhu-daṇḍa — paže; abhyudaya — pod vlivem; anujīvinaḥ — vždy žijící; yadu — členové yaduovské dynastie; pravīrāḥ — velcí hrdinové; hi akutobhayāḥ — nebojácní ve všech ohledech; muhuḥ — stále; adhikramanti — přecházející; aṅghribhiḥ — pěšky; āhṛtām — přinesené; balāt — silou; sabhām — sněmovna; sudharmām — Sudharmā; sura-sat-tama — nejlepší z polobohů; ucitām — zasluhující si.

Překlad

Velcí hrdinové yaduovské dynastie, ochraňováni pažemi Pána Śrī Kṛṣṇy, byli vždy ve všech ohledech nebojácní. Jejich nohy proto kráčejí po paláci Sudharmā, který si zasluhovali ti nejlepší polobozi, ale který jim byl odebrán.

Význam

Ty, kdo přímo slouží Pánu, Pán chrání před strachem a oni tak mohou užívat těch nejlepších věcí, třebaže se jich zmocnili silou. Pán se chová stejně ke všem živým bytostem, ale přeje Svým čistým oddaným, jelikož je má velice rád. Město Dvārakā vzkvétalo a k jeho bohatství patřily nejlepší věci hmotného světa. Vzhled budovy státního parlamentu odpovídá důstojnosti toho kterého státu. Parlamentní dům na nebeských planetách zvaný Sudharmā byl hodný důstojnosti nejlepších z polobohů. Takový palác není zdaleka nikdy určen pro žádný stát na Zemi, protože pozemská lidská bytost ho není schopná postavit, ať už může být příslušný stát jakkoliv hmotně pokročilý. V době přítomnosti Pána Kṛṣṇy na Zemi však členové yaduovské dynastie silou přenesli nebeský parlament na tuto planetu a umístili ho do Dvāraky. Mohli takovou sílu použít, protože si byli jisti shovívavostí a ochranou Svrchovaného Pána Kṛṣṇy. Můžeme také říci, že čistí oddaní zásobí Pána nejlepšími věcmi ve vesmíru. Členové yaduovské dynastie poskytli Pánu Kṛṣṇovi veškeré pohodlí a přinesli Mu to nejlepší, co bylo ve vesmíru dostupné, a na oplátku byli tito služebníci Pána pod ochranou a beze strachu.

Zapomnětlivá podmíněná duše se neustále bojí. Osvobozená duše však nikdy strach nemá, stejně jako malé dítě, které zcela závisí na milosti svého otce a nikdy se nikoho nebojí. Strach je jakousi iluzí pro živou bytost, která dříme a zapomíná na svůj věčný vztah k Pánu. Jak je řečeno v Bhagavad-gītě (2.20), základní vlastností živé bytosti je, že nikdy neumírá — čeho by se tedy měla bát? Člověk se ve snu může bát tygra, ale druhý člověk, který sedí vedle něho, žádného tygra nevidí. Tygr je pro oba, pro snícího i pro bdícího, přeludem, protože ve skutečnosti tam žádný tygr není, ale člověk, který zapomněl na svůj život v probuzení, se bojí, zatímco člověk, který na své postavení nezapomíná, žádný strach nemá. Členové yaduovské dynastie tedy byli plně probuzení ve své službě Pánu a nikdy se žádného tygra nemuseli bát. I kdyby se setkali se skutečným tygrem, Pán by je ochránil.

1.14.39

Verš

kaccit te ’nāmayaṁ tāta
bhraṣṭa-tejā vibhāsi me
alabdha-māno ’vajñātaḥ
kiṁ vā tāta ciroṣitaḥ

Synonyma

kaccit — zdali; te — tvé; anāmayam — zdraví je v pořádku; tāta — můj drahý bratře; bhraṣṭa — zbavený; tejāḥ — lesku; vibhāsi — jevíš se; me — mi; alabdha-mānaḥ — bez úcty; avajñātaḥ — opomíjený; kim — zda; vā — nebo; tāta — můj drahý bratře; ciroṣitaḥ — protože jsi pobýval příliš dlouho.

Překlad

Můj bratře Arjuno, řekni mi prosím, zda je tvé zdraví v pořádku. Vypadáš, jako kdybys ztratil svůj tělesný lesk. Je to proto, že ti druzí vzdávali málo úcty a opomíjeli tě, když jsi ve Dvārace zůstával tak dlouho?

Význam

Mahārāja se ptal Arjuny, jak se daří ve Dvārace po všech stránkách, ale na závěr usoudil, že dokud tam je Pán Śrī Kṛṣṇa Samotný, nic nepříznivého se nemůže stát. Zároveň se však zdálo, že Arjuna ztratil svůj tělesný lesk, a proto se ho král ptal, jak se daří jemu a chtěl slyšet o jeho životě.

1.14.40

Verš

kaccin nābhihato ’bhāvaiḥ
śabdādibhir amaṅgalaiḥ
na dattam uktam arthibhya
āśayā yat pratiśrutam

Synonyma

kaccit — zdali; na — nemohl; abhihataḥ — osloven; abhāvaiḥ — nepříliš přátelsky; śabda-ādibhiḥ — zvuky; amaṅgalaiḥ — nepříznivými; na — ne; dattam — obdařil milodarem; uktam — říká se; arthibhyaḥ — toho, kdo požádal; āśayā — s nadějí; yat — co; pratiśrutam — slíbil zaplatit.

Překlad

Oslovil tě někdo nepříliš přátelskými slovy? Ohrozil tě někdo? Nemohl jsi obdarovat někoho, kdo o to požádal? Nebo jsi nesplnil slib, který jsi někomu dal?

Význam

Kṣatriyu nebo bohatého člověka někdy mohou navštívit lidé, kterým se nedostává peněz. Pokud je majetný člověk požádán o příspěvek, je jeho povinností milodar dát s ohledem na osobu, místo a čas. Pokud kṣatriya nebo boháč z nějakého důvodu nesplní tento závazek, musí pak této nesrovnalosti velice litovat. Podobně je to s tím, když někdo nedodrží svůj slib, že bude rozdávat milodary. Taková nedopatření jsou někdy příčinou sklíčenosti a ten, kdo takto zklamal, bývá kritizován, což by mohl být i důvod Arjunova špatného stavu.

1.14.41

Verš

kaccit tvaṁ brāhmaṇaṁ bālaṁ
gāṁ vṛddhaṁ rogiṇaṁ striyam
śaraṇopasṛtaṁ sattvaṁ
nātyākṣīḥ śaraṇa-pradaḥ

Synonyma

kaccit — zdali; tvam — ty; brāhmaṇam — brāhmaṇům; bālam — dítěti; gām — krávě; vṛddham — starci; rogiṇam — nemocnému; striyam — ženě; śaraṇa-upasṛtam — kteří žádali tvou ochranu; sattvam — každé živé bytosti; na — zda; atyākṣīḥ — neposkytl útočiště; śaraṇa-pradaḥ — zasluhující si ochranu.

Překlad

Jsi ochránce živých bytostí, které si to zasluhují: brāhmaṇů, dětí, krav, žen a nemocných. Nemohl jsi jim poskytnout náležitou ochranu, když u tebe hledali útočiště?

Význam

Brāhmaṇové, kteří se vždy snaží získat poznání ku prospěchu společnosti jak po hmotné stránce, tak po duchovní, si zasluhují, aby je král chránil ve všech ohledech. Stejně tak zvláštní ochranu státu či kṣatriyského krále vyžadují děti, krávy, nemocní a staří lidé a ženy. Pokud kṣatriyský královský řád nebo stát není schopen tyto živé bytosti chránit, je to pro něj jistě ostuda. Jestli se něco takového stalo Arjunovi, Mahārāja Yudhiṣṭhira chtěl o těchto nedostatcích vědět.

1.14.42

Verš

kaccit tvaṁ nāgamo ’gamyāṁ
gamyāṁ vāsat-kṛtāṁ striyam
parājito vātha bhavān
nottamair nāsamaiḥ pathi

Synonyma

kaccit — zdali; tvam — ty; na — ne; agamaḥ — spojil se; agamyām — pochybnou; gamyām — přijatelnou; vā — nebo; asat-kṛtām — nesprávně jednal s; striyam — ženou; parājitaḥ — poražen od; vā — nebo; atha — nakonec; bhavān — ty; na — ani; uttamaiḥ — vyšší mocí; na — ne; asamaiḥ — sobě rovnými; pathi — na cestě.

Překlad

Spojil ses se ženou pochybného charakteru nebo jsi špatně zacházel se ženou zasluhující přijetí? Nebo tě na cestě porazil někdo, kdo byl nižší než ty nebo tobě rovný?

Význam

Z tohoto verše je vidět, že za doby Pāṇḍuovců bylo volné spojení mezi mužem a ženou dovolené pouze za určitých podmínek. Muži z vyšší kasty, to znamená brāhmaṇové a kṣatriyové, směli přijmout ženu ze společnosti vaiśyů či śūdrů, ale muž nižšího postavení se nesměl spojit se ženou z vyšší kasty. Dokonce ani kṣatriya se nesměl spojit se ženou bráhmanského řádu. Manželka brāhmaṇy je pokládána za jednu ze sedmi matek (kterými jsou: vlastní matka, manželka duchovního mistra nebo učitele, manželka brāhmaṇy, manželka krále, kráva, chůva a Země). Spojení muže se ženou se nazývalo buď uttama nebo adhama. Spojení brāhmaṇy s kṣatriyskou ženou je uttama, ale spojení kṣatriyi s bráhmanskou ženou je adhama a tudíž zavržené. Žena, která požádala muže o spojení, neměla být nikdy odmítnuta, ale zároveň mělo být vzato v úvahu, jestli vše vyhovuje výše uvedenému rozdělení. Za Bhīmou přišla Hiḍimbī, která pocházela ze společnosti nižší než byli śūdrové, a Yayāti se odmítl oženit s dcerou Śukrācāryi, protože Śukrācārya byl brāhmaṇa. Vyāsadeva, brāhmaṇa, byl povolán, aby počal Pāṇḍua a Dhṛtarāṣṭru. Satyavatī patřila k rodině rybáře, ale Parāśara, veliký brāhmaṇa, s ní počal Vyāsadeva. Existuje tedy mnoho příkladů spojení se ženou, ale v žádném případě nebylo spojení nevhodné a nemělo žádné špatné následky. Spojení mezi mužem a ženou je přirozené, ale musí proběhnout podle usměrňujících zásad, aby se neporušil řád společenské svatosti a aby nepřibývalo nechtěného obyvatelstva, které přináší jen problémy a nepokoje.

Pro kṣatriyu je hrozné, když ho porazí někdo slabší nebo stejně silný. Když už má být poražen, měl by být poražen vyšší silou. Arjunu porazil Bhīṣmadeva a Pán Kṛṣṇa ho zachránil v nebezpečí. To však nebylo pro Arjunu žádnou urážkou, protože Bhīṣmadeva ho ve všech ohledech předčil — byl starší, váženější i silnější. Karṇa však byl s Arjunou na stejné úrovni, a proto Arjuna při boji s Karṇou prožíval krizi. Arjuna to cítil, a proto byl Karṇa zabit, byť nečestným způsobem. Takové jsou činnosti kṣatriyů a Mahārāja Yudhiṣṭhira se svého bratra ptá, zda na jeho cestě domů z Dvāraky došlo k něčemu nežádoucímu.

1.14.43

Verš

api svit parya-bhuṅkthās tvaṁ
sambhojyān vṛddha-bālakān
jugupsitaṁ karma kiñcit
kṛtavān na yad akṣamam

Synonyma

api svit — kdyby se stalo, že; parya — nechal stranou; bhuṅkthāḥ — poobědval; tvam — ty; sambhojyān — zasluhující si obědvat společně; vṛddha — staří lidé; bālakān — chlapci; jugupsitam — ohavný; karma — čin; kiñcit — něco; kṛtavān — jistě jsi učinil; na — ne; yat — to, co; akṣamam — neomluvitelné.

Překlad

Nepostaral ses o starce a chlapce, kteří si zasluhovali obědvat s tebou? Opustil jsi je a najedl ses sám? Dopustil ses nějaké neomluvitelné chyby, která se pokládá za ohavnou?

Význam

Povinností hospodáře je, aby ze všeho nejdřív nakrmil děti, staré rodinné příslušníky, brāhmaṇy a invalidy. Kromě toho má ideální hospodář dříve než začne sám jíst zavolat každého, kdo hladoví, aby přišel a najedl se, byť by to byl cizí člověk. Správně má třikrát zavolat do ulice a pozvat všechny hladové lidi. Pokud zanedbává tuto předepsanou povinnost, zvláště co se týče starých lidí a dětí, je to neomluvitelné.

1.14.44

Verš

kaccit preṣṭhatamenātha
hṛdayenātma-bandhunā
śūnyo ’smi rahito nityaṁ
manyase te ’nyathā na ruk

Synonyma

kaccit — zdali; preṣṭha-tamena — nejdražšího; atha — můj bratře Arjuno; hṛdayena — nejdůvěrnějšího; ātma-bandhunā — svého přítele Pána Kṛṣṇu; śūnyaḥ — prázdný; asmi — jsem; rahitaḥ — ztratil; nityam — navždy; manyase — myslíš; te — tvé; anyathā — jinak; na — nikdy; ruk — duševní krize.

Překlad

Nebo je to tak, že se cítíš navěky prázdný, protože jsi snad ztratil svého nejdůvěrnějšího přítele, Pána Kṛṣṇu? Ó můj bratře Arjuno, nenapadá mne žádný jiný důvod tvojí nenadálé sklíčenosti.

Význam

Za všemi otázkami Mahārāje Yudhiṣṭhira na světovou situaci se skrývalo tušení, že Pán Kṛṣṇa sešel z pohledu tohoto světa, a nyní král tuto domněnku vyslovil, neboť jinak nebylo možné, aby Arjuna byl tak hluboce sklíčený. Přestože tomu nechtěl uvěřit, nezbývalo mu, než se Arjuny na základě náznaků Śrī Nārady otevřeně zeptat.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady ke čtrnácté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, nazvané “Odchod Pána Kṛṣṇy”.

KAPITOLA PATNÁCTÁ

Pāṇḍuovci včas odcházejí do ústraní

1.15.1

Verš

sūta uvāca
evaṁ kṛṣṇa-sakhaḥ kṛṣṇo
bhrātrā rājñā vikalpitaḥ
nānā-śaṅkāspadaṁ rūpaṁ
kṛṣṇa-viśleṣa-karśitaḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; evam — takto; kṛṣṇa-sakhaḥ — slavný přítel Kṛṣṇy; kṛṣṇaḥ — Arjuna; bhrātrā — jeho starším bratrem; rājñā — krále Yudhiṣṭhira; vikalpitaḥ — vyspekulované; nānā — různé; śaṅka-āspadam — založené na mnoha pochybnostech; rūpam — podoby; kṛṣṇa — Pána Śrī Kṛṣṇy; viśleṣa — pocity odloučení; karśitaḥ — cítil velký zármutek.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Arjuna, slavný přítel Pána Kṛṣṇy, cítil veliký žal ze svých silných pocitů odloučení od Kṛṣṇy, a zvídavé dohady Mahārāje Yudhiṣṭhira šly proto mimo něj.

Význam

Arjuna byl příliš zarmoucený a jeho hrdlo bylo téměř zalknuté, takže na zvídavé otázky a dohady Mahārāje Yudhiṣṭhira nemohl náležitě odpovědět.

1.15.2

Verš

śokena śuṣyad-vadana-
hṛt-sarojo hata-prabhaḥ
vibhuṁ tam evānusmaran
nāśaknot pratibhāṣitum

Synonyma

śokena — ze zármutku; śuṣyat-vadana — vysychání v ústech; hṛt-sarojaḥ — lotosové srdce; hata — ztratil; prabhaḥ — tělesný lesk; vibhum — Nejvyššího; tam — na Pána Kṛṣṇu; eva — jistě; anusmaran — myslel uvnitř; na — nemohl; aśaknot — být schopen; pratibhāṣitum — náležitě odpovídat.

Překlad

Ze zármutku vyschla Arjunovi ústa a jeho lotosové srdce. Jeho tělo proto ztratilo všechen lesk a jiskru. Vzpomínal na Nejvyššího Pána a mohl stěží vyřknout jediné slovo.

1.15.3

Verš

kṛcchreṇa saṁstabhya śucaḥ
pāṇināmṛjya netrayoḥ
parokṣeṇa samunnaddha-
praṇayautkaṇṭhya-kātaraḥ

Synonyma

kṛcchreṇa — s obtížemi; saṁstabhya — zadržením síly; śucaḥ — hoře; pāṇinā — svýma rukama; āmṛjya — utírající; netrayoḥ — oči; parokṣeṇa — jelikož sešel z očí; samunnaddha — stále víc; praṇaya-autkaṇṭhya — horečně myslící na svůj vztah; kātaraḥ — sklíčený.

Překlad

S velkými potížemi zadržoval žalostné slzy, které zvlhčovaly jeho oči. Byl velice sklíčený, protože Pán Kṛṣṇa zmizel z jeho očí, a on k Němu cítil stále větší náklonnost.

1.15.4

Verš

sakhyaṁ maitrīṁ sauhṛdaṁ ca
sārathyādiṣu saṁsmaran
nṛpam agrajam ity āha
bāṣpa-gadgadayā girā

Synonyma

sakhyam — přání všeho dobrého; maitrīm — požehnání; sauhṛdam — důvěrně spjaté; ca — také; sārathya-ādiṣu — když se stal vozatajem; saṁsmaran — na to vše vzpomínal; nṛpam — králi; agrajam — staršímu bratrovi; iti — takto; āha — řekl; bāṣpa — ztěžka dýchaje; gadgadayā — zaplaven; girā — řeči.

Překlad

Vzpomínal na Pána Kṛṣṇu a na Jeho příznivá přání, na Jeho dobrodiní, na důvěrné rodinné vztahy a na to, jak se Pán stal jeho vozatajem. Zaplaven vzpomínkami začal s těžkým dechem hovořit.

Význam

Svrchovaná živá bytost je dokonalá ve všech vztazích se Svými čistými oddanými. Śrī Arjuna je jedním z typických čistých oddaných Pána, který s Ním má vztah vzájemného přátelství, a Pánovo jednání s Arjunou je ukázkou přátelství na nejvyšším stupni dokonalosti. Pán nebyl jen Arjunovým příznivcem, ale skutečným dobrodincem, a aby jejich vztah ještě zdokonalil, připojil rodinná pouta tím, že zařídil Arjunovi svatbu se Subhadrou. Vrcholem všeho bylo, že Pán přijal úlohu Arjunova vozataje, aby Svého přítele ochránil v riskantních situacích na bojišti, a byl nakonec skutečně šťastný, když korunoval Pāṇḍuovce na světové vládce. Arjuna si připomíná všechny tyto události jednu po druhé a je těmito myšlenkami zcela přemožen.

1.15.5

Verš

arjuna uvāca
vañcito ’haṁ mahā-rāja
hariṇā bandhu-rūpiṇā
yena me ’pahṛtaṁ tejo
deva-vismāpanaṁ mahat

Synonyma

arjunaḥ uvāca — Arjuna řekl; vañcitaḥ — Jím opuštěn; aham — já; mahā-rāja — ó králi; hariṇā — Osobností Božství; bandhu-rūpiṇā — jako důvěrný přítel; yena — jímž; me — moje; apahṛtam — byl jsem zbaven; tejaḥ — moc; deva — polobozi; vismāpanam — obdivující; mahat — úžasnou.

Překlad

Arjuna řekl: Ó králi! Nejvyšší Osobnost Božství, Pán Hari, který se ke mně choval jako k důvěrnému příteli, mě nechal samotného. Ztratil jsem proto svoji úžasnou moc, která udivovala i polobohy.

Význam

V Bhagavad-gītě (10.41) Pán říká: “Každý, kdo je výjimečně mocný a oplývá majetkem, silou, krásou, poznáním a vším, co je hmotně lákavé, má být považován za výtvor bezvýznamné části úplného celku Mé energie.” Nikdo tedy nemůže být žádnou měrou nezávisle mocný, pokud ho těmito schopnostmi neobdaří Pán. Když Pán sestupuje na Zemi se Svými věčně osvobozenými společníky, nejen že projevuje Svoji vlastní božskou energii, ale také obdaří Své společníky-oddané energií potřebnou k tomu, aby naplnili poslání Jeho inkarnace. V Bhagavad-gītě (4.5) je rovněž řečeno, že Pán a Jeho věční společníci sestupují na Zemi mnohokrát, ale Pán si úlohy všech různých inkarnací pamatuje, zatímco společníci na ně Jeho svrchovanou vůlí zapomínají. Podobně, když Pán odchází z planety Země, bere všechny Své společníky s Sebou. Moc a síla, jimiž byl Arjuna obdařen, byly potřebné k naplnění Pánova poslání, ale když bylo toto poslání dovršeno, mimořádné síly byly Arjunovi opět odebrány, protože jeho úžasná moc, která udivovala i obyvatele nebes, už nebyla zapotřebí a nebyla určena k tomu, aby ho doprovázela zpátky domů, zpátky k Bohu. Když Pán může udělit a odebrat moc i tak velkému oddanému jako je Arjuna nebo i nebeským polobohům, pak nemusíme ani mluvit o obyčejných živých bytostech, které ve srovnání s takovými velkými dušemi nejsou ničím. Z toho plyne, že nikdo nemá být nafoukaný ze své moci, kterou má propůjčenou od Pána. Rozumný člověk by měl být Pánovi raději vděčný za taková požehnání a použít těchto sil ve službě Pánu. Pán může tuto moc kdykoliv odebrat a nejlépe je tedy zaměstnat veškerou moc a bohatství ve službě Jemu.

1.15.6

Verš

yasya kṣaṇa-viyogena
loko hy apriya-darśanaḥ
ukthena rahito hy eṣa
mṛtakaḥ procyate yathā

Synonyma

yasya — Jehož; kṣaṇa — okamžik; viyogena — odloučením; lokaḥ — všechny vesmíry; hi — jistě; apriya-darśanaḥ — vše se jeví neblaze; ukthena — života; rahitaḥ — zbavené; hi — jistě; eṣaḥ — všechna tato těla; mṛtakaḥ — mrtvá těla; procyate — jsou označena; yathā — jako kdyby.

Překlad

Právě jsem ztratil toho, v Jehož kratičkém odloučení se všechny vesmíry zdají být neblahé a prázdné jako těla bez života.

Význam

Žádné živé bytosti ve skutečnosti není nikdo dražší nežli Pán. Pán se expanduje do nesčetného množství nedílných součástí jako svāṁśa a vibhinnāṁśa. Paramātmā je částí Pána zvanou svāṁśa, zatímco části vibhinnāṁśa jsou živé bytosti. Stejně jako je živá bytost významným činitelem v hmotném těle, jelikož bez živé bytosti nemá hmotné tělo žádnou hodnotu, tak bez Paramātmy nemá živá bytost žádný status quo. A podobně Brahman či Paramātmā nemají žádný locus standi bez Nejvyššího Pána Kṛṣṇy. To důkladně vysvětluje Bhagavad-gītā. Ti všichni jsou navzájem propojeni a působí ve vzájemné závislosti, a z konečného hlediska je Pán summum bonum neboli životní princip všeho.

1.15.7

Verš

yat-saṁśrayād drupada-geham upāgatānāṁ
rājñāṁ svayaṁvara-mukhe smara-durmadānām
tejo hṛtaṁ khalu mayābhihataś ca matsyaḥ
sajjīkṛtena dhanuṣādhigatā ca kṛṣṇā

Synonyma

yat — Jehož milostivou; saṁśrayāt — silou; drupada-geham — v paláci krále Drupady; upāgatānām — všechny shromážděné; rājñām — prince; svayaṁvara-mukhe — při výběru ženicha; smara-durmadānām — všechny chtivé v myšlenkách; tejaḥ — moc; hṛtam — porazil; khalu — to se stalo; mayā — mnou; abhihataḥ — prostřelený; ca — také; matsyaḥ — terč v podobě ryby; sajjī-kṛtena — vybaven lukem; dhanuṣā — stejným lukem; adhigatā — získal; ca — také; kṛṣṇā — Draupadī.

Překlad

Pouze díky Jeho milostivé síle jsem mohl porazit všechny chtivé prince, shromážděné v paláci krále Drupady při výběru ženicha. Se svým lukem a šípem jsem dokázal prostřelit terč v podobě ryby a získat tak ruku Draupadī.

Význam

Draupadī byla nejkrásnější dcerou krále Drupady a když byla mladou dívkou, téměř všichni princové si přáli její ruku. Drupada Mahārāja se však rozhodl, že svoji dceru dá jedině Arjunovi, a proto vymyslel zvláštní zkoušku. Pod střechou domu byla pověšená ryba chráněná kolem, a podmínkou bylo, aby princ prostřelil rybě za kolem oko, aniž by se na terč díval. Na zemi stála nádoba s vodou, v níž se odrážely kolo i terč, a střelec musel zacílit pohledem na zčeřenou vodu v nádobě. Mahārāja Drupada věděl dobře, že to se může podařit jedině Arjunovi nebo Karṇovi. Chtěl však dát dceru Arjunovi, a když Dhṛṣṭadyumna, bratr Draupadī, představoval shromážděné prince své dospělé sestře, Karṇa byl rovněž přítomen, aby se zúčastnil soutěže. Draupadī však takticky zabránila tomu, aby byl Karṇa Arjunovi soupeřem, tím, že prostřednictvím svého bratra Dhṛṣṭadyumny vyjádřila, že za manžela nemůže přijmout nikoho, kdo je svým postavením níže nežli kṣatriya. Vaiśyové a śūdrové jsou méně významní než kṣatriyové, a Karṇa byl znám jako syn tesaře, tedy śūdra. Touto žádostí Draupadī vyřadila Karṇu ze hry. Když Arjuna v šatu chudého brāhmaṇy zasáhl obtížný terč, každý byl překvapen a každý, zvláště Karṇa, ho vyzval na souboj, ale Arjuna dokázal jako obvykle milostí Kṛṣṇy vyjít z boje s princi úspěšně a získat cennou ruku Draupadī, které se také říká Kṛṣṇā. Arjuna v Kṛṣṇově nepřítomnosti na tento příběh žalostně vzpomíná, neboť jedině Jemu vděčil za svoji neobyčejnou sílu.

1.15.8

Verš

yat-sannidhāv aham u khāṇḍavam agnaye ’dām
indraṁ ca sāmara-gaṇaṁ tarasā vijitya
labdhā sabhā maya-kṛtādbhuta-śilpa-māyā
digbhyo ’haran nṛpatayo balim adhvare te

Synonyma

yat — jehož; sannidhau — nablízku; aham — já; u — známka údivu; khāṇḍavam — chráněný les Indry, krále nebes; agnaye — bohu ohně; adām — daroval; indram — Indra; ca — také; sa — spolu s; amara-gaṇam — polobohy; tarasā — s velkou zručností; vijitya — porazil; labdhā — a získal tak; sabhā — sněmovnu; maya-kṛtā — kterou postavil Maya; adbhuta — velice podivuhodný; śilpa — umění a dovednost; māyā — síla; digbhyaḥ — ze všech směrů; aharan — sebral; nṛpatayaḥ — všichni princové; balim — dary; adhvare — přinesli; te — tobě.

Překlad

Díky tomu, že On mi byl nablízku, jsem mohl zvítězit nad mocným králem nebes Indradevem a polobohy, kteří ho doprovázeli, a tak dovolit bohu ohně, aby zničil les Khāṇḍava. A jen Jeho milostí byl démon zvaný Maya zachráněn z planoucího khāṇḍavského lesa a my jsme tak mohli postavit náš parlamentní palác nebývalého architektonického mistrovství, kam se sjeli všichni princové na oběť Rājasūya-yajña a zaplatili ti své daně.

Význam

Démon Maya Dānava žil v lese Khāṇḍava, a když les začal hořet, žádal Arjunu o ochranu. Arjuna mu zachránil život a démon se mu za to cítil být zavázán. Odvděčil se tak, že Pāṇḍuovcům postavil podivuhodný palác, který neobyčejně přitahoval pozornost všech princů v zemi. Princové cítili nadpřirozenou moc Pāṇḍuovců, a všichni se proto bez zdráhání podrobili králi a platili mu své poplatky. Démoni mají podivuhodné a nadpřirozené schopnosti a umějí dělat hmotné divy. Jsou však vždy rušivými prvky ve společnosti. Moderní démoni vystupují jako materialističtí vědci, kteří vytvářejí hmotné divy, a zneklidňují tak celou společnost. Například vynález jaderných zbraní vyvolává v lidské společnosti hrůzu. Takovým materialistou byl také Maya, a dovedl také vytvářet podivuhodné věci. Ale Pán Kṛṣṇa ho chtěl zabít. Když ho pronásledovaly oheň a Kṛṣṇův disk, hledal ochranu takového oddaného, jako byl Arjuna, který ho před hněvem ohně Pána Śrī Kṛṣṇy zachránil. Oddaní jsou tudíž milostivější nežli Pán a milost oddaného je v oddané službě cennější než milost Pána. Když oheň i Pán viděli, že démonovi poskytl útočiště takový oddaný jako byl Arjuna, přestali ho pronásledovat. Tento démon se cítil Arjunovi zavázán a chtěl pro něho vykonat nějakou službu na projev vděčnosti, ale Arjuna nechtěl na oplátku nic přijmout. Pán Śrī Kṛṣṇa, kterého Maya potěšil tím, že se uchýlil k Jeho oddanému, ho ovšem požádal, aby prokázal službu pro krále Yudhiṣṭhira tím, že postaví podivuhodný parlamentní palác. Proces je takový, že milostí oddaného je možné získat milost Pána a milostí Pána člověk získá možnost sloužit Pánovu oddanému. Bhīmasenův kyj byl také darem Mayi Dānavy.

1.15.9

Verš

yat-tejasā nṛpa-śiro-’ṅghrim ahan makhārtham
āryo ’nujas tava gajāyuta-sattva-vīryaḥ
tenāhṛtāḥ pramatha-nātha-makhāya bhūpā
yan-mocitās tad-anayan balim adhvare te

Synonyma

yat — jehož; tejasā — vlivem; nṛpa-śiraḥ-aṅghrim — ten, u jehož nohou se klaní hlavy králů; ahan — zabil; makha-artham — pro oběť; āryaḥ — ctihodný; anujaḥ — mladší bratr; tava — tvůj; gaja-ayuta — deset tisíc slonů; sattva-vīryaḥ — mocná existence; tena — jím; āhṛtāḥ — sebraní; pramatha-nātha — pán duchů (Mahābhairava); makhāya — pro oběť; bhūpāḥ — králové; yat-mocitāḥ — jímž byli osvobozeni; tat-anayan — ti všichni přinesli; balim — daně; adhvare — přinesli; te — tobě.

Překlad

Tvůj ctihodný mladší bratr, který má sílu deseti tisíc slonů, zabil Jeho milostí Jarāsandhu, jehož nohám se klanělo mnoho králů. Tito králové byli přivedeni na oběť Mahābhairava-yajña, kterou Jarāsandha pořádal, ale byli takto osvobozeni. Později platili daně Vaší Výsosti.

Význam

Jarāsandha byl velice mocný král Magadhy a historie jeho narození a činností je také velice zajímavá. Jeho otec, král Bṛhadratha, byl rovněž prosperující a mocný král Magadhy, ale neměl žádného syna, přestože se oženil se dvěma dcerami krále Kāśī. Jelikož byl zklamán, že od žádné z královen nedostal syna, opustil domov i s manželkami, aby se v lese věnoval odříkání. Tam mu ovšem požehnal jeden velký ṛṣi, že bude mít syna, a daroval mu mango, které měly královny sníst. Královny to učinily a brzy otěhotněly. Král byl velice šťastný, když viděl, že královny brzy porodí, ale když dozrál čas, narodilo se jim jedno dítě ve dvou částech; každé královně polovina. Zahodily obě části do lesa, kde žila velká démonice, a ta se radovala, že bude mít lahůdkovou potravu z masa a krve novorozeněte. Ze zvědavosti přiložila části k sobě, a dítě tak dostalo úplnou podobu a vrátil se mu život. Démonice se jmenovala Jarā a jelikož měla s bezdětným králem slitování, šla za ním a obdarovala ho krásným dítětem. Krále démonice potěšila a chtěl se jí odměnit tím, že jí splní nějaké přání. Démonice si přála, aby se dítě jmenovalo po ní, a tak dítě dostalo příjmení Jarāsandha neboli ten, jehož spojila démonice Jarā. Tento Jarāsandha se ve skutečnosti narodil jako jedna z nedílných částí démona Vipracittiho. Světec, na jehož požehnání se královnám dítě narodilo, se jmenoval Candra Kauśika; to on předpověděl dítě otci Bṛhadrathovi.

Jelikož Jarāsandha měl od narození démonské vlastnosti, stal se přirozeně velkým oddaným Pána Śivy, pána všech duchů a démonských bytostí. Rāvaṇa byl velkým oddaným Śivy a stejně tak i Jarāsandha. Obětoval Pánu Mahābhairavovi (Śivovi) všechny krále, které uvěznil, a díky své vojenské síle porazil a zajal mnoho malých králů, které pak zabíjel před Mahābhairavou. Pán Mahābhairava neboli Kālabhairava má mnoho oddaných v provincii Bihár, která se dříve nazývala Magadha. Jarāsandha byl příbuzný Kaṁsy, Kṛṣṇova strýce z matčiny strany, a proto se po Kaṁsově smrti stal velkým nepřítelem Kṛṣṇy a docházelo mezi nimi k mnoha bojům. Pán Kṛṣṇa ho chtěl zabít, ale chtěl také, aby nebyli zabiti lidé, kteří Jarāsandhovi sloužili jako vojáci. Proto na ukončení jeho života vznikl zvláštní plán. Kṛṣṇa, Bhīma a Arjuna šli za králem Jarāsandhou společně v převlečení za chudé brāhmaṇy a žebrali od něho milodary. Jarāsandha nikdy neodepřel milodar brāhmaṇovi a vykonával také mnoho obětí, ale přesto nebyl na úrovni oddané služby. Pán Kṛṣṇa, Bhīma a Arjuna žádali Jarāsandhu, aby jim dal možnost s ním bojovat, a bylo rozhodnuto, že Jarāsandha bude bojovat pouze s Bhīmou. Všichni tedy byli zároveň hosty a protivníky Jarāsandhy a Bhīma a Jarāsandha spolu po několik dnů bojovali. Bhīma už začínal být zklamaný, ale Kṛṣṇa mu naznačil, že Jarāsandha byl jako dítě spojen ze dvou částí; Bhīma ho tedy opět rozdělil a tak ho zabil. Osvobodil tím všechny krále, kteří byli drženi v koncentračním táboře a čekali na zabití před Mahābhairavou. Králové se cítili Pāṇḍuovcům zavázáni, a proto vždy platili králi Yudhiṣṭhirovi daně.

1.15.10

Verš

patnyās tavādhimakha-kḷpta-mahābhiṣeka-
ślāghiṣṭha-cāru-kabaraṁ kitavaiḥ sabhāyām
spṛṣṭaṁ vikīrya padayoḥ patitāśru-mukhyā
yas tat-striyo ’kṛta-hateśa-vimukta-keśāḥ

Synonyma

patnyāḥ — manželky; tava — tvé; adhimakha — během velké oběti; kḷpta — upravené; mahā-abhiṣeka — posvěcené; ślāghiṣṭha — takto oslavené; cāru — krásné; kabaram — načesané vlasy; kitavaiḥ — lotrové; sabhāyām — na velkém shromáždění; spṛṣṭam — byla chycena; vikīrya — rozpuštěné; padayoḥ — k nohám; patita-aśru-mukhyāḥ — toho, kdo padl se slzami v očích; yaḥ — On; tat — jejich; striyaḥ — ženy; akṛta — staly se; hata-īśa — bez manželů; vimukta-keśāḥ — rozpuštěné vlasy.

Překlad

Byl to On a nikdo jiný, kdo rozpustil vlasy všech manželek ničemů, kteří se odvážili rozplést svazek vlasů tvé královny, upravený a posvěcený na velkou oběť Rājasūya. Padla tehdy k nohám Pána Kṛṣṇy se slzami v očích.

Význam

Královna Draupadī měla nádherný svazek vlasů, který byl posvěcený při obřadu Rājasūya-yajña. Když však byla prohrána v sázce, Duḥśāsana se dotkl jejích oslavovaných vlasů, a chtěl ji urazit. Draupadī pak padla k lotosovým nohám Pána Kṛṣṇy a On rozhodl, že všechny ženy Duḥśāsany a jeho společníků budou muset mít po bitvě na Kurukṣetře rozpuštěné vlasy. Když tedy v bitvě zemřeli všichni synové a vnuci Dhṛtarāṣṭry, povinností všech jejich manželek bylo, aby si jako vdovy rozpustily vlasy. Jinak řečeno, všechny ženy kuruovské rodiny ovdověly proto, že Duḥśāsana urazil velkou oddanou Pána. Pán může tolerovat, když nějaký lotr uráží Jeho, protože otec snáší od svého syna i urážky. Nikdy však netoleruje urážky Svých oddaných. Pokud někdo urazí velkou duši, musí se vzdát všech výsledků svých zbožných činností i všech požehnání.

1.15.11

Verš

yo no jugopa vana etya duranta-kṛcchrād
durvāsaso ’ri-racitād ayutāgra-bhug yaḥ
śākānna-śiṣṭam upayujya yatas tri-lokīṁ
tṛptām amaṁsta salile vinimagna-saṅghaḥ

Synonyma

yaḥ — ten, kdo; naḥ — nás; jugopa — zachránil; vane — do lesa; etya — vstoupili; duranta — nebezpečně; kṛcchrāt — potíže; durvāsasaḥ — Durvāsy Muniho; ari — nepřítelem; racitāt — připravený; ayuta — deset tisíc; agra-bhuk — ten, kdo jí dříve; yaḥ — ona osoba; śāka-anna-śiṣṭam — zbytky jídla; upayujya — přijal; yataḥ — protože; tri-lokīm — všechny tři světy; tṛptām — spokojené; amaṁsta — mysleli si v duchu; salile — když byli ve vodě; vinimagna-saṅghaḥ — všichni ponořeni ve vodě.

Překlad

Během našeho exilu se stalo, že Durvāsā Muni, který obědvá se svými deseti tisíci učedníky, nás chtěl po dohodě s našimi nepřáteli přivést do nebezpečné situace. Tehdy nás On (Pán Kṛṣṇa) zachránil jednoduše tím, že přijal zbytky jídla. Všichni muniové, kteří se po tu dobu koupali v řece, se tak cítili dosyta najedeni. A všechny tři světy byly rovněž spokojené.

Význam

Durvāsā Muni: Mocný mystický brāhmaṇa, který byl odhodlaný dodržovat zásady náboženství s velkými sliby a přísným odříkáním. Jeho jméno se pojí s mnoha historickými událostmi. Tohoto velkého mystika bylo snadné jak uspokojit, tak rozzlobit, stejně jako Pána Śivu. Když byl spokojen, mohl svému služebníkovi poskytnout nesmírné dobro, ale když byl nespokojen, mohl způsobit tu největší pohromu. Kumārī Kuntī prokazovala v domě svého otce různé služby všem velkým brāhmaṇům, a když Durvāsu Muniho uspokojila její péče, obdařil ji schopností zavolat libovolného poloboha podle svého přání. Durvāsā Muni je přijímán jako úplná inkarnace Pána Śivy, a tudíž může být snadno uspokojen i rozzloben. Byl velkým oddaným Pána Śivy a na Śivovo nařízení se stal knězem krále Śvetakety, který vykonával stoletou oběť. Někdy navštěvoval parlamentní shromáždění v nebeském království Indradeva. Díky svým velkým mystickým silám mohl cestovat prostorem a je známé, že tak cestoval na veliké vzdálenosti; až na Vaikuṇṭhy neboli planety za hranicemi hmotného nebe. Všechny tyto dlouhé cesty vykonal během jediného roku, v době svého sporu s králem Ambarīṣem, což byl velký oddaný a panovník světa.

Měl zhruba deset tisíc žáků a všude, kde navštívil velké kṣatriyské krále a stal se jejich hostem, ho doprovázel velký počet následovníků. Jednou navštívil dům Duryodhany, nepřátelského bratrance Mahārāje Yudhiṣṭhira. Duryodhana byl dostatečně inteligentní, takže brāhmaṇu uspokojil všemi prostředky, a velký ṛṣi chtěl Duryodhanovi udělit nějaké požehnání. Duryodhana znal jeho mystické síly a věděl také, že je-li tento mystický brāhmaṇa nespokojený, pak může způsobit spoušť, takže si naplánoval použít ho k tomu, aby brāhmaṇa vylil svůj hněv na jeho nepřátele Pāṇḍuovce. Když tedy ṛṣi chtěl Duryodhanovi požehnat, Duryodhana si přál, aby navštívil dům Mahārāje Yudhiṣṭhira, nejstaršího a hlavního z jeho bratranců, a aby to učinil bezprostředně poté, co Yudhiṣṭhira a jeho královna Draupadī budou po jídle. Duryodhana věděl, že Mahārāja Yudhiṣṭhira po obědě s Draupadī nebude schopen přijmout tak velký počet brāhmaṇských hostů a že ṛṣi se proto rozzlobí a způsobí jeho bratranci Yudhiṣṭhirovi nesnáze. Takový byl Duryodhanův plán. Durvāsā Muni s tímto návrhem souhlasil a podle Duryodhanova plánu přišel za králem v exilu poté, co král s Draupadī dojedli.

Jakmile dorazil ke dveřím Mahārāje Yudhiṣṭhira, dostalo se mu ihned dobrého přijetí a král ho požádal, aby dokončil své polední náboženské obřady v řece, že mezitím bude jídlo připravené. Durvāsā Muni odešel se svými učedníky k řece, aby se všichni vykoupali, a Mahārāja Yudhiṣṭhira měl z návštěvy takového množství hostů velké starosti. Dokud Draupadī nejedla, mohli podávat pokrm jakémukoliv počtu hostů, ale ṛṣi k nim přišel podle Duryodhanova plánu až tehdy, když Draupadī byla po jídle.

Když jsou oddaní v nesnázích, je to pro ně příležitostí, aby s plnou pozorností mysleli na Pána. Draupadī tedy v té nebezpečné situaci myslela na Pána Kṛṣṇu a všeprostupující Pán ihned věděl, že Jeho oddaní jsou v nebezpečí. Přišel proto za Draupadī a požádal ji, aby Mu dala všechno jídlo, které jí zbylo. Tato žádost naplnila Draupadī lítostí, protože Nejvyšší Pán po ní chtěl jídlo a ona mu ho v tu chvíli nemohla dát. Řekla Pánovi, že kouzelná nádoba, kterou dostala od boha Slunce, mohla dodat libovolné množství jídla, dokud ona sama nejedla. Ten den však už jedla a to je přivedlo do nebezpečí. Když popisovala své těžkosti, začala před Pánem plakat, jak jen ženy v takových situacích dělají. Pán ji ovšem požádal, aby donesla nádobí na vaření a podívala se, jestli tam alespoň kousek jídla nezbyl. Když to Draupadī učinila, Pán našel na stěně hrnce nalepený kousek zeleniny. Ihned ho snědl, a řekl Draupadī, aby poslala pro hosty, pro Durvāsovu společnost.

Poslali Bhīmu, aby je zavolal z řeky. Bhīma řekl: “Proč jste se opozdili, pánové? Pojďte, jídlo na vás čeká!” Ale brāhmaṇové se díky tomu, že Pán Kṛṣṇa přijal malý kousek pokrmu, už cítili dostatečně najedeni, přestože byli stále ve vodě. Mysleli si, že Mahārāja Yudhiṣṭhira pro ně jistě připravil mnoho dobrých chodů, a jelikož nejsou hladoví a nejedli by, krále by to velice mrzelo, takže tam raději nešli. Rozhodli se raději odejít.

Tento příběh dokazuje, že Pán je největší mystik, a proto je známý jako Yogeśvara. Dalším poučením je, že každý hospodář musí nabízet jídlo Pánovi, a výsledkem bude, že každý, i skupina deseti tisíc hostů, pak bude spokojen, když Pán bude spokojen. Tak působí oddaná služba.

1.15.12

Verš

yat-tejasātha bhagavān yudhi śūla-pāṇir
vismāpitaḥ sagirijo ’stram adān nijaṁ me
anye ’pi cāham amunaiva kalevareṇa
prāpto mahendra-bhavane mahad-āsanārdham

Synonyma

yat — Jehož; tejasā — vlivem; atha — jednou; bhagavān — osobnost boha (Pán Śiva); yudhi — v boji; śūla-pāṇiḥ — ten, který má v ruce trojzubec; vismāpitaḥ — udiven; sa-girijaḥ — společně s dcerou Himálaje; astram — zbraň; adāt — věnoval; nijam — svoji vlastní; me — mně; anye api — a také ostatní; ca — a; aham — já; amunā — tímto; eva — rozhodně; kalevareṇa — tělem; prāptaḥ — získal; mahā-indra-bhavane — v domě Indradeva; mahat — velký; āsana-ardham — polovičně vyvýšené místo k sezení.

Překlad

Jedině Jeho vlivem jsem mohl v boji udivit božskou osobnost Pána Śivu a jeho choť, dceru Himálaje. Tak jsem ho (Pána Śivu) potěšil a on mi věnoval svoji vlastní zbraň. Také jiní polobozi mi darovali své různé zbraně a mohl jsem navíc v tomto těle dosáhnout nebeských planet a usednout na napůl vyvýšené místo.

Význam

Milostí Nejvyšší Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy Arjuna potěšil všechny polobohy včetně Pána Śivy. Významné je, že ten, kdo má přízeň Pána Śivy nebo jiného poloboha, ještě nemusí nutně mít přízeň Nejvyššího Pána Śrī Kṛṣṇy. Rāvaṇa byl jistě velkým oddaným Pána Śivy, ale nic ho nezachránilo před hněvem Nejvyšší Osobnosti Božství Pána Rāmacandry. A v Purāṇách najdeme mnoho takových příkladů. Zde však vidíme příklad toho, že Pán Śiva byl potěšen i v boji s Arjunou. Oddaní Nejvyššího Pána vědí, jak ctít polobohy, ale oddaní polobohů si někdy pošetile myslí, že Nejvyšší Osobnost Božství není o nic větší než polobozi. S takovými představami se člověk dopouští přestupku a nakonec ho čeká totéž co Rāvaṇu a jiné. Příklady přátelských vztahů s Pánem Śrī Kṛṣṇou, které zde Arjuna cituje, jsou poučné pro každého, neboť nás přesvědčují o tom, že pouhým potěšením Nejvyššího Pána Śrī Kṛṣṇy lze dosáhnout veškeré přízně, zatímco oddaní či ctitelé polobohů mohou získat jen částečný prospěch, který je stejně pomíjivý jako polobozi samotní.

Dalším důležitým bodem v tomto verši je, že Arjuna mohl milostí Pána Śrī Kṛṣṇy dosáhnout ještě v současném těle nebeských planet, kde ho uctil nebeský polobůh Indradeva tím, že ho usadil k sobě na napůl vyvýšené místo. Nebeských planet lze dosáhnout zbožnými skutky, které doporučují śāstry kategorii plodonosných činností. Jak je řečeno v Bhagavad-gītě (9.21), když reakce za takové zbožné činy vyprší, člověk je znovu degradován na tuto planetu Zemi. Měsíc se nachází rovněž na úrovni nebeských planet a pouze ti, kteří jednali jedině ctnostně — vykonávali oběti, rozdávali milodary a podstupovali přísná odříkání — mohou vstoupit po skončení života v tomto těle na nebeské planety. Arjunovi byl vstup na nebeské planety dovolen pouze milostí Pána, jinak by to nebylo možné. Současné pokusy moderních vědců vstoupit na nebeské planety se jistě ukáží jako marné, protože tito vědci nejsou na Arjunově úrovni. Jsou to obyčejně lidské bytosti, které za sebou nemají žádné oběti, milodary ani odříkání. Hmotné tělo je pod vlivem tří kvalit hmotné přírody: dobra, vášně a nevědomosti. Současné obyvatelstvo je víceméně pod vlivem kvalit vášně a nevědomosti, a tento vliv se projevuje tím, že lidé jsou velice chtiví a chamtiví. Takto degradované osoby se těžko dostanou na vyšší planetární systémy. Nad nebeskými planetami je ještě mnoho dalších planet, kterých mohou dosáhnout pouze lidé ovlivnění dobrem. Obyvatelé nebeských a dalších planet ve vesmíru jsou vysoce inteligentní, mnohokrát víc než lidské bytosti, a všichni jsou zbožní, na vyšší či nejvyšší úrovni dobra. Všichni jsou oddanými Pána, a i když jejich dobro není bez nečistot, přesto jsou známí jako polobozi, kteří mají maximální množství dobrých vlastností, jaké je v hmotném světě možné získat.

1.15.13

Verš

tatraiva me viharato bhuja-daṇḍa-yugmaṁ
gāṇḍīva-lakṣaṇam arāti-vadhāya devāḥ
sendrāḥ śritā yad-anubhāvitam ājamīḍha
tenāham adya muṣitaḥ puruṣeṇa bhūmnā

Synonyma

tatra — na té nebeské planetě; eva — jistě; me — já; viharataḥ — zatímco jsem pobýval jako host; bhuja-daṇḍa-yugmam — mé dvě paže; gāṇḍīva — luk jménem Gāṇḍīva; lakṣaṇam — znak; arāti — démon jménem Nivātakavaca; vadhāya — abych zabil; devāḥ — všichni polobozi; sa — společně s; indrāḥ — s nebeským králem Indrou; śritāḥ — přijali úkryt u; yat — jehož; anubhāvitam — umožnilo být tak mocný; ājamīḍha — ó potomku krále Ajamīḍhy; tena — Jeho; aham — já; adya — v tuto chvíli; muṣitaḥ — zbavený; puruṣeṇa — osobnosti; bhūmnā — nejvyšší.

Překlad

Když jsem pobýval několik dní jako host na nebeských planetách, všichni nebeští polobozi včetně krále Indradeva přijali ochranu mých paží, které jsou označené lukem Gāṇḍīva, a chtěli, abych zabil démona jménem Nivātakavaca. Ó králi, potomku Ajamīḍhy, nyní jsem ztratil Pána, Nejvyšší Osobnost Božství, Jehož vlivem jsem byl tak mocný.

Význam

Nebeští polobozi jsou jistě inteligentnější, mocnější a krásnější, a přesto museli přijmout Arjunovu pomoc, protože měl luk Gāṇḍīva, který byl milostí Pána Śrī Kṛṣṇy obdařený velikou silou. Pán je všemocný a Jeho milostí může být Jeho čistý oddaný tak mocný, jak On si přeje, a neplatí pro to žádná omezení. A když Pán Svoji moc někomu odebere, pak tato osoba pozbývá své síly vůlí Pána.

1.15.14

Verš

yad-bāndhavaḥ kuru-balābdhim ananta-pāram
eko rathena tatare ’ham atīrya-sattvam
pratyāhṛtaṁ bahu dhanaṁ ca mayā pareṣāṁ
tejās-padaṁ maṇimayaṁ ca hṛtaṁ śirobhyaḥ

Synonyma

yat-bāndhavaḥ — díky Jehož přátelství; kuru-bala-abdhim — oceán vojenské síly Kuruovců; ananta-pāram — který byl nepřekonatelný; ekaḥ — sám; rathena — usazen na voze; tatare — mohl překonat; aham — já; atīrya — nepřemožitelné; sattvam — existence; pratyāhṛtam — přivedl zpět; bahu — velké množství; dhanam — majetku; ca — také; mayā — mnou; pareṣām — nepřítele; tejāḥ-padam — zdroj záře; maṇi-mayam — posázené šperky; ca — také; hṛtam — odebrané silou; śirobhyaḥ — z jejich hlav.

Překlad

Vojenská síla Kuruovců byla jako oceán, v němž žilo mnoho nepřemožitelných bytostí a který proto nebylo možné překonat. Díky Jeho přátelství, usazen na voze, jsem však tento oceán překonal. A jedině Jeho milostí jsem dokázal získat zpět krávy a také silou nashromáždit mnoho královských helmic, které byly posázené drahokamy vydávajícími ohromnou záři.

Význam

Na straně Kuruovců bylo mnoho silných vojevůdců, jako byl Bhīṣma, Droṇa, Kṛpa a Karṇa, a jejich vojenská síla byla nepřekonatelná jako velký oceán. Ale Arjuna sám, usazen na voze, je přesto milostí Pána Kṛṣṇy jednoho po druhém bez potíží porážel. Na protější straně se vystřídalo mnoho velitelů, ale na straně Pāṇḍuovců nesl zodpovědnost po celou velkou válku Arjuna samotný, na voze, který řídil Pán Kṛṣṇa. Podobně, když Pāṇḍuovci žili inkognito ve Virāṭově paláci, Kuruovci vyvolali s králem Virāṭem spor a rozhodli se, že mu odeženou stádo krav. Když odháněli krávy, Arjuna s nimi v nepoznání bojoval a dokázal získat krávy zpátky i s válečnou kořistí — drahokamy z královských turbanů. Arjuna vzpomínal, že to vše bylo možné milostí Pána.

1.15.15

Verš

yo bhīṣma-karṇa-guru-śalya-camūṣv adabhra-
rājanya-varya-ratha-maṇḍala-maṇḍitāsu
agrecaro mama vibho ratha-yūthapānām
āyur manāṁsi ca dṛśā saha oja ārcchat

Synonyma

yaḥ — jedině On; bhīṣma — Bhīṣma; karṇa — Karṇa; guru — Droṇācārya; śalya — Śalya; camūṣu — uprostřed vojenské jednotky; adabhra — nesmírné; rājanya-varya — velicí princové; ratha-maṇḍala — řetěz bojových vozů; maṇḍitāsu — ozdobený s; agrecaraḥ — jdoucí vpřed; mama — můj; vibho — ó veliký králi; ratha-yūtha-pānām — všichni vozatajové; āyuḥ — délka života nebo plodonosných činností; manāṁsi — činnosti mysli; ca — také; dṛśā — pohledem; sahaḥ — moc; ojaḥ — sílu; ārcchat — odebral.

Překlad

Jedině On zkrátil život každému a odebral na bitevním poli spekulativní moc a sílu nadšení velkému vojenskému šiku Kuruovců, jemuž velel Bhīṣma, Karṇa, Droṇa, Śalya atd. Jejich vedení bylo zkušené a víc než dostatečné, ale On (Pán Śrī Kṛṣṇa), pokračoval kupředu a učinil všechny tyto věci.

Význam

Absolutní Osobnost Božství, Pán Śrī Kṛṣṇa, se expanduje ve Své úplné části Paramātmā do srdce každého a umožňuje tak každému vzpomenout si i zapomenout, dává poznání nebo způsobuje ztrátu inteligence a řídí všechny psychologické pochody (Bg. 15.15). Jako Nejvyšší Pán může živým bytostem prodloužit či zkrátit život. Pán tedy vedl bitvu na Kurukṣetře podle Svého plánu. Chtěl, aby se po vítězné bitvě Yudhiṣṭhira stal panovníkem této planety, a v zájmu tohoto Svého transcendentálního plánu, zabil Svojí všemocnou vůlí všechny bojovníky na protější straně. Protivníci měli k dispozici veškerou vojenskou sílu a podporu velkých generálů jako byl Bhīṣma, Droṇa a Śalya, a pro Arjunu by bylo fyzicky nemožné v bitvě zvítězit, kdyby mu Pán nepomáhal rozličnou taktikou. Každý státník i v moderních válkách využívá různé taktiky, ale všechny se zakládají na mocné špionáži, vojenských úskocích a diplomatických manévrech. Jelikož však Arjuna byl drahým oddaným Pána, Pán to vše zařídil Sám, aniž by byl Arjuna vystaven napětí a úzkosti. Tak vypadá oddaná služba.

1.15.16

Verš

yad-doḥṣu mā praṇihitaṁ guru-bhīṣma-karṇa-
naptṛ-trigarta-śalya-saindhava-bāhlikādyaiḥ
astrāṇy amogha-mahimāni nirūpitāni
nopaspṛśur nṛhari-dāsam ivāsurāṇi

Synonyma

yat — pod Jehož; doḥṣu — ochranou Jeho paží; mā praṇihitam — jsem byl; guru — Droṇācārya; bhīṣma — Bhīṣma; karṇa — Karṇa; naptṛ — Bhūriśravā; trigarta — král Suśarmā; śalya — Śalya; saindhava — král Jayadratha; bāhlika — bratr Mahārāje Śāntanua (otce Bhīṣmy); ādyaiḥ — a tak dále; astrāṇi — zbraně; amogha — nepřemožitelné; mahimāni — velice mocné; nirūpitāni — použité; na — ne; upaspṛśuḥ — dotkly se; nṛhari-dāsam — sluhy Nṛsiṁhadeva (Prahlāda); iva — jako; asurāṇi — zbraně použité démony.

Překlad

Všichni velcí generálové jako Bhīṣma, Droṇa, Karṇa, Bhūriśravā, Suśarmā, Śalya, Jayadratha a Bāhlika na mě mířili svými nepřemožitelnými zbraněmi, ale Jeho (Kṛṣṇovou) milostí mi nezkřivili ani vlas na hlavě. Stejně tak neúčinkovaly zbraně démonů na největšího oddaného Pána Nṛsiṁhadeva, na Prahlāda Mahārāje.

Význam

O Prahlādovi Mahārājovi, velkém oddaném Nṛsiṁhadeva, se vypráví v sedmém zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu. Prahlāda Mahārāja byl již jako pětiletý chlapec velice trýzněn svým závistivým otcem Hiraṇyakaśipuem jenom proto, že se stal čistým oddaným Pána. Démonský otec použil všechny své zbraně, aby oddaného syna Prahlāda zabil, ale milostí Pána byl Prahlāda při všech nebezpečných úkladech svého otce zachráněn. Hodili ho do ohně, do vroucího oleje, do propasti z vrcholu hory a pod nohy slona a chtěli ho otrávit jedem, a nakonec vzal sám otec meč a chtěl ho zabít, ale v té chvíli se zjevil Nṛsiṁhadeva a Prahlādova zrůdného otce zabil před jeho očima. Nikdo nemůže zabít oddaného Pána. Stejně tak Pán zachránil i Arjunu, přestože jeho velcí protivníci jako Bhīṣma proti němu použili všechny své smrtonosné zbraně.

Karṇa: Je synem boha Slunce. Narodil se Kuntī dříve, než se provdala za Mahārāje Pāṇḍua, a už při narození měl náramky a náušnice, což jsou výjimečné známky neohroženého hrdiny. Nejprve se jmenoval Vasusena, ale když vyrostl, daroval své přirozené náramky a náušnice Indradevovi a od té doby dostal jméno Vaikartana. Když se narodil neprovdané Kuntī, hodila ho do Gangy. Vylovil ho Adhiratha a se svojí ženou Rādhou ho vychovali jako vlastního syna. Karṇa byl velice štědrý, zvláště k brāhmaṇům. Brāhmaṇovi by nikdy nic neodmítl. Se stejnou štědrostí daroval své přirozené náramky a náušnice Indradevovi, který s ním byl velice spokojen a na oplátku mu dal mocnou zbraň zvanou Śakti. Byl přijat jako jeden ze žáků Droṇācāryi a od samého začátku soupeřil s Arjunou. Když Duryodhana viděl jeho stálé soupeření s Arjunou, přijal ho za svého společníka, což se postupně rozvinulo v důvěrný vztah. Byl rovněž přítomen na velkém shromáždění při obřadu svayaṁvara princezny Draupadī, a když se pokoušel ukázat na tomto setkání svůj talent, bratr Draupadī prohlásil, že Karṇa se soutěže nemůže zúčastnit, jelikož je synem śūdrovského tesaře. Když se pak Arjunovi podařilo prostřelit terč ve tvaru ryby na stropě a Draupadī mu dala svoji girlandu, Karṇa a ostatní zklamaní princové zatarasili Arjunovi cestu, aby nemohl s Draupadī odejet, a vyzvali ho k boji. Zvláště Karṇa s ním bojoval velice udatně, třebaže byl předtím vyřazen ze soutěže, ale Arjuna nakonec všechny porazil. Duryodhana měl z Karṇy velikou radost pro jeho neustálé soupeření s Arjunou, a když se dostal k moci, korunoval Karṇu na trůn ve státě Aṅga. Jelikož bylo Karṇovi zabráněno v tom, aby se ucházel o Draupadī, poradil Duryodhanovi, aby napadl krále Drupadu, neboť po jeho porážce by mohli být Arjuna i Draupadī zajati. Droṇācārya ho však za tento úkladný plán pokáral a od útoku se upustilo. Karṇa byl mnohokrát poražen, nejen od Arjuny, ale také od Bhīmaseny. Byl králem spojených království Bengálska, Orissy a Madrasu. Později hrál aktivní úlohu v oběti Rājasūya Mahārāje Yudhiṣṭhira, a když mezi rivalskými bratry došlo k hazardní hře podle plánu Śakuniho, Karṇa se této hry zúčastnil. Velice ho potěšilo, když byla Draupadī dána v sázku; přiživilo to jeho starou zášť. Když byla Draupadī ve hře, velice nadšeně rozhlásil tuto zprávu, a byl to on, kdo nařídil Duḥśāsanovi, aby odebral Pāṇḍuovcům i Draupadī oděvy. Požádal Draupadī, aby si vybrala jiného manžela, protože když ji Pāṇḍuovci prohráli, stala se otrokyní Kuruovců. Byl vždy nepřítelem Pāṇḍuovců, a proto se je snažil při každé příležitosti všemi prostředky utlačovat. Během bitvy na Kurukṣetře předvídal konečný výsledek, a řekl, že když Pán Kṛṣṇa je vozatajem Arjuny, Arjuna bitvu vyhraje. Vždy se rozcházel v názorech s Bhīṣmou a jednou dokonce pyšně prohlásil, že kdyby Bhīṣma nezasahoval do jeho plánů, skoncoval by s Pāṇḍuovci během pěti dnů. Když však Bhīṣma zemřel, byl velice zkroušený. Zbraní Śakti, kterou dostal od Indradeva, zabil Ghaṭotkace. Jeho syna Vṛṣasenu zabil Arjuna. Karṇa pobil nejvíc pāṇḍuovských vojáků. Nakonec měl tvrdý boj s Arjunou a pouze on to byl, kdo byl schopen srazit Arjunovi helmici. Kolo jeho vozu však uvízlo v bahně na bojišti, a když sestoupil z vozu a chtěl ho vyprostit, Arjuna využil příležitosti a zabil ho, přestože Arjunu žádal, aby to nedělal.

Naptā neboli Bhūriśravā: Bhūriśravā byl synem Somadatty, člena kuruovské rodiny. Jeho dalším bratrem byl Śalya. Oba bratři a otec se zúčastnili Draupadina obřadu svayaṁvara. Všichni oceňovali úžasnou sílu Arjuny, kterou měl díky tomu, že byl oddaným přítelem Pána, a Bhūriśravā proto radil Dhṛtarāṣṭrovým synům, aby s Pāṇḍuovci nevyvolávali žádné spory a nevyzývali je k boji. Všichni se také zúčastnili Rājasūya yajñi Mahārāje Yudhiṣṭhira. Patřil mu jeden regiment akṣauhinī, složený z vojska, jezdectva, slonů a vozů, kterého použil v bitvě na Kurukṣetře na straně Duryodhany. Bhīma ho počítal za jednoho z yūtha-patiů. V bitvě na Kurukṣetře bojoval zvláště se Sātyakim a zabil jeho deset synů. Později mu Arjuna usekl ruce a Sātyaki ho nakonec zabil. Po smrti splynul s existencí Viśvadeva.

Trigarta neboli Suśarmā: Syn Mahārāje Vṛddhakṣetry. Byl králem Trigartadeśe a byl rovněž přítomný na obřadu svayaṁvara královny Draupadī. Byl jedním ze spojenců Duryodhany a poradil mu zaútočit na Matsyadeś (Darbhaṅgu). Při krádeži krav ve Virāṭa-nagaře se mu podařilo uvěznit Mahārāje Virāṭa, ale Bhīma ho později osvobodil. V bitvě na Kurukṣetře také bojoval velice udatně, ale nakonec ho Arjuna zabil.

Jayadratha: Další syn Mahārāje Vṛddhakṣetry. Byl králem Sindhudeśe (současná oblast Pákistánu). Jeho žena se jmenovala Duḥśalā. Byl rovněž přítomen na Draupadině obřadu svayaṁvara, a velice silně toužil po její ruce, ale neuspěl v soutěži. Od té doby však neustále hledal příležitost, jak se dostat do styku s Draupadī. Když se jel oženit do Śalyadeśe, na cestě do Kāmyavanu náhodou znovu potkal Draupadī a byl k ní velice přitahován. Pāṇḍuovci a Draupadī tehdy byli v exilu potom, co prohráli celé své království v hazardní hře, a Jayadratha si vzal do hlavy, že pošle Draupadī nedovoleným způsobem dopis, a to přes Koṭiśaṣyu, jednoho ze svých společníků. Draupadī ihned rozhodně Jayadrathův návrh odmítla, ale jelikož byl velice přitahován její krásou, zkoušel to znovu a znovu. Draupadī ho stále odmítala. Pokoušel se ji silou dostat na svůj vůz a Draupadī ho nejprve udeřila tak silně, že se cítil jako vyvrácený strom. Nenechal se však odradit a nakonec se mu podařilo přinutit Draupadī k tomu, aby usedla na jeho vůz. Celou událost viděl Dhaumya Muni a silně proti Jayadhratově činu protestoval. Vydal se také za vozem a skrze Dhātreyiku se o věci dozvěděl Mahārāja Yudhiṣṭhira. Pāṇḍuovci pak zaútočili na Jayadrathovy vojáky a všechny je pobili, a Bhīma se nakonec zmocnil Jayadrathy a téměř ho utloukl k smrti. Poté mu z hlavy uřízli všechny vlasy kromě pěti a přivedli ho před všechny krále, aby ho představili jako otroka Mahārāje Yudhiṣṭhira. Byl donucen k tomu, aby se sám prohlásil za Yudhiṣṭhirova otroka přede všemi princi, a jako takový byl přiveden před Mahārāje Yudhiṣṭhira. Mahārāja Yudhiṣṭhira byl tak laskavý, že nařídil, aby ho propustili, a když svolil, že bude jako princ platit Mahārājovi Yudhiṣṭhirovi daně, královna Draupadī si rovněž přála jeho propuštění. Po této události mu bylo dovoleno, aby se vrátil do své země. Takto uražen odešel do Gaṅgātri v Himálaji a podrobil se přísným pokáním, aby potěšil Pána Śivu. Chtěl od něho požehnání, aby alespoň jedenkrát porazil všechny Pāṇḍuovce. Pak začala bitva na Kurukṣetře a on se připojil k Duryodhanovi. V prvním dni bojoval s Mahārājem Drupadou, potom s Virāṭem a potom s Abhimanyuem. Když byl Abhimanyu před svou smrtí v nemilosrdném sevření sedmi velkých generálů, Pāṇḍuovci mu přišli na pomoc, ale Jayadratha je milostí Pána Śivy s velkou zručností odrazil. Arjuna tehdy složil slib, že ho zabije, a když to Jayadratha slyšel, chtěl utéci z bojiště a žádal Kuruovce o svolení ke svému zbabělému činu, ale nebylo mu to dovoleno. Naopak, musel bojovat s Arjunou, a Pán Kṛṣṇa během boje Arjunovi připomněl požehnání, které Jayadratha dostal od Śivy — že ten, kdo způsobí, že Jayadrathova hlava spadne na zem, okamžitě zemře. Poradil proto Arjunovi, aby hodil Jayadrathovu hlavu přímo na klín jeho otci, který se věnoval pokání na poutním místě Samanta-pañcaka. Arjuna tak skutečně učinil. Jayadrathův otec byl překvapený, když viděl na svém klíně useknutou hlavu, a okamžitě ji odhodil na zem. Hned nato se jeho čelo roztříštilo na sedm kousků a otec tak zemřel.

1.15.17

Verš

sautye vṛtaḥ kumatinātmada īśvaro me
yat-pāda-padmam abhavāya bhajanti bhavyāḥ
māṁ śrānta-vāham arayo rathino bhuvi-ṣṭhaṁ
na prāharan yad-anubhāva-nirasta-cittāḥ

Synonyma

sautye — jako vozataje; vṛtaḥ — zaměstnal; kumatinā — kvůli špatnému vědomí; ātma-daḥ — ten, který uděluje; īśvaraḥ — Nejvyšší Pán; me — můj; yat — jehož; pāda-padmam — lotosové nohy; abhavāya — ve věcech spasení; bhajanti — slouží; bhavyāḥ — inteligentní třída lidí; mām — mně; śrānta — žíznící; vāham — mí koně; arayaḥ — nepřátelé; rathinaḥ — velký generál; bhuviṣṭham — když jsem stál na zemi; na — ne; prāharan — útočil; yat — jehož; anubhāva — milostí; nirasta — postrádající; cittāḥ — mysl.

Překlad

Jedině Jeho milostí mě moji nepřátelé nezabili, když jsem sestoupil z vozu, abych napojil své žíznivé koně. A opovážil jsem se svého Pána zaměstnat jako svého vozataje, Jeho, kterého uctívají a obsluhují ti nejlepší lidé, toužící po spasení.

Význam

Nejvyšší Pán, Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa je uctíván jak impersonalisty, tak oddanými Pána. Impersonalisté uctívají Jeho oslňující záři, která vychází z Jeho transcendentálního těla věčné podoby, blaženosti a poznání, a oddaní Ho uctívají jako Nejvyšší Osobnost Božství. Ti, kteří jsou ještě níže než impersonalisté, Ho považují za jednu z velkých historických osobností. Pán ovšem sestupuje proto, aby všechny zaujal Svými jedinečnými transcendentálními zábavami, a proto hraje roli nejdokonalejšího pána, přítele, syna a milence. K Arjunovi měl vztah transcendentálního přátelství a Svoji úlohu hrál dokonale, stejně jako to dělal se Svými rodiči, milenkami a manželkami. Když oddaný jedná v takovém dokonalém transcendentálním vztahu, působením vnitřní síly Pána pak zapomíná, že jeho přítelem či synem je Nejvyšší Osobnost Božství, i když někdy činy Pána oddaného matou. Po Kṛṣṇově odchodu si byl Arjuna vědom, kdo byl jeho velkým přítelem, ale ani předtím se Arjuna nedopustil žádné chyby a nejednalo se ani o žádné nedocenění. Inteligentní lidé jsou přitahováni transcendentálním jednáním Pána s čistým oddaným jako byl Arjuna.

Je dobře známou skutečností, že na válečném poli je nedostatek vody. Voda je tam velice vzácná, a jak zvířata, tak lidé, kteří se v boji krajně namáhají, potřebují neustále vodu k uhašení žízně. Zvláště zranění vojáci a generálové mají velikou žízeň ve chvíli smrti a někdy se stává, že musejí neodvratně zemřít pouze pro nedostatek vody. Tento nedostatek vody byl v bitvě na Kurukṣetře vyřešen navrtáváním země. Boží milostí lze získat vodu na jakémkoliv místě, pokud má člověk vybavení pro navrtání země. Na tomto principu funguje i současný systém, ale moderní technologové nedokáží provést vrt v zemi okamžitě a kdekoliv. Z dějin se ovšem ukazuje, že v dávných dobách Pāṇḍuovců dokázali velcí králové jako byl Arjuna získat ihned vodu z tvrdé země nejen pro lidi, ale i pro koně, jednoduše tím, že prostřelili povrchové vrstvy ostrým šípem, což je metoda, která je moderním vědcům dodnes neznámá.

1.15.18

Verš

narmāṇy udāra-rucira-smita-śobhitāni
he pārtha he ’rjuna sakhe kuru-nandaneti
sañjalpitāni nara-deva hṛdi-spṛśāni
smartur luṭhanti hṛdayaṁ mama mādhavasya

Synonyma

narmāṇi — žertovné rozhovory; udāra — mluvil velice otevřeně; rucira — těšící; smita-śobhitāni — ozdobené úsměvem na tváři; he — oslovení; pārtha — ó synu Pṛthy; he — oslovení; arjuna — Arjuno; sakhe — příteli; kuru-nandana — synu kuruovské dynastie; iti — a tak dále; sañjalpitāni — takové rozhovory; nara-deva — ó králi; hṛdi — srdce; spṛśāni — dotýkající se; smartuḥ — vzpomínky na ně; luṭhanti — naplňují; hṛdayam — srdce a duši; mama — moji; mādhavasya — Mādhavy (Kṛṣṇy).

Překlad

Ó králi! Jeho žerty a přátelská slova byly tak příjemné a zdobily je nádherné úsměvy. Vzpomínám si, jak mě oslovoval: “Ó synu Pṛthy, ó příteli, ó synu kuruovské dynastie,” a na všechnu Jeho srdečnost, a jsem přemožen dojetím.

1.15.19

Verš

śayyāsanāṭana-vikatthana-bhojanādiṣv
aikyād vayasya ṛtavān iti vipralabdhaḥ
sakhyuḥ sakheva pitṛvat tanayasya sarvaṁ
sehe mahān mahitayā kumater aghaṁ me

Synonyma

śayya — spali na jedné posteli; āsana — seděli spolu; aṭana — procházeli se spolu; vikatthana — sebevychvalování; bhojana — jedli spolu; ādiṣu — a při všem tomto jednání; aikyāt — plynoucí z jednoty; vayasya — ó můj příteli; ṛtavān — pravdomluvný; iti — takto; vipralabdhaḥ — choval se nepatřičně; sakhyuḥ — k příteli; sakhā iva — jako přítel; pitṛvat — jako otec; tanayasya — dítěte; sarvam — vše; sehe — toleroval; mahān — veliký; mahitayā — slávou; kumateḥ — člověka s nízkou mentalitou; agham — přestupky; me — mé.

Překlad

Často jsme žili spolu a spali, seděli a procházeli se bok po boku. Když se chválil za Své rytířské činy a někdy bylo něco nesprávně, káral jsem Ho a říkal jsem: “Můj příteli, jsi velice pravdomluvný.” I tehdy, když jsem snižoval Jeho postavení, On jako Nejvyšší Duše všechny mé výroky toleroval a prominul mi přesně tak, jako skutečný přítel promíjí svému skutečnému příteli nebo jako otec promíjí svému synovi.

Význam

Jelikož Nejvyšší Pán Śrī Kṛṣṇa je naprosto dokonalý, Jeho transcendentálním zábavám s Jeho čistými oddanými nikdy nic v žádném směru nechybí, ať už jedná jako přítel, syn či milenec. Pán vychutnává výtky Svých přátel, rodičů či snoubenek víc než védské hymny, kterými Ho oslavují velcí učenci a religionisté oficiálním způsobem.

1.15.20

Verš

so ’haṁ nṛpendra rahitaḥ puruṣottamena
sakhyā priyeṇa suhṛdā hṛdayena śūnyaḥ
adhvany urukrama-parigraham aṅga rakṣan
gopair asadbhir abaleva vinirjito ’smi

Synonyma

saḥ — to; aham — já; nṛpa-indra — ó králi; rahitaḥ — připraven o; puruṣa-uttamena — Nejvyšším Pánem; sakhyā — svým přítelem; priyeṇa — nejdražším; suhṛdā — příznivcem; hṛdayena — srdcem a duší; śūnyaḥ — prázdný; adhvani — nedávno; urukrama-parigraham — manželky všemocného; aṅga — těla; rakṣan — když jsem ochraňoval; gopaiḥ — pastevci; asadbhiḥ — nevěřícími; abalā iva — jako slabá žena; vinirjitaḥ asmi — byl jsem poražen.

Překlad

Ó králi, nyní jsem odloučen od svého přítele a nejdražšího příznivce, od Nejvyšší Osobnosti Božství, a mé srdce je proto pusté a prázdné. V Jeho nepřítomnosti jsem byl poražen mnoha nevěřícími pastevci, když jsem bránil těla všech Kṛṣṇových manželek.

Význam

Důležitým bodem v tomto verši je povšimnout si, jak bylo možné, že Arjunu porazili nízcí pastevci a že se takoví světští lidé mohli dotknout těl manželek Pána Kṛṣṇy, které byly pod Arjunovou ochranou. Śrīla Viśvanātha Cakravartī Ṭhākura tyto sporné věci vysvětluje na základě Viṣṇu Purāṇy a Brahma Purāṇy. V těchto Purāṇách je řečeno, že krásné obyvatelky nebes jednou potěšily svojí službou Aṣṭāvakru Muniho a dostaly od něho požehnání, že Nejvyšší Pán se stane jejich manželem. Aṣṭāvakra Muni byl na osmi místech svého těla zakřivený, a proto se také pohyboval zvláštním zakřiveným způsobem. Když dcery polobohů viděly jeho pohyby, nemohly zadržet smích a muni se na ně rozhněval a proklel je, že je unesou lupiči, přestože dostanou Pána za svého manžela. Později dívky muniho opět uspokojily svými modlitbami a on jim požehnal, že i poté, co je uloupí darebáci, získají svého manžela zpátky. Proto, aby dodržel slova velkého muniho, Pán Sám unesl Své manželky z Arjunovy ochrany, jinak by zmizely ihned, jak by se jich darebáci dotkli. Kromě toho některé z gopī, které si v modlitbách přály stát se manželkami Pána, se po splnění své touhy vrátily na svá původní místa. Pán Kṛṣṇa chtěl, aby se po Jeho odchodu vrátili všichni, kteří Ho doprovázeli, zpátky k Bohu, a pouze je různým způsobem volal zpět.

1.15.21

Verš

tad vai dhanus ta iṣavaḥ sa ratho hayās te
so ’haṁ rathī nṛpatayo yata ānamanti
sarvaṁ kṣaṇena tad abhūd asad īśa-riktaṁ
bhasman hutaṁ kuhaka-rāddham ivoptam ūṣyām

Synonyma

tat — stejný; vai — jistě; dhanuḥ te — stejný luk; iṣavaḥ — šípy; saḥ — úplně stejný; rathaḥ — válečný vůz; hayāḥ te — úplně stejní koně; saḥ aham — já jsem stejný Arjuna; rathī — válečník na voze; nṛpatayaḥ — všichni králové; yataḥ — kteří; ānamanti — skládali úctu; sarvam — všechno; kṣaṇena — v jediném okamžiku; tat — to všechno; abhūt — stalo se; asat — zbytečné; īśa — kvůli Pánu; riktam — prázdné; bhasman — popel; hutam — nabízení másla; kuhaka-rāddham — peníze stvořené kouzelným proutkem; iva — jako; uptam — zaseto; ūṣyām — v neúrodné zemi.

Překlad

Mám úplně stejný luk Gāṇḍīva, stejné šípy, stejný vůz, který táhnou stejní koně a používám je jako stejný Arjuna, kterému všichni králové vzdávali hold, ale v nepřítomnosti Pána Kṛṣṇy se všechno během jediného okamžiku stalo zbytečné a prázdné. Vše je marné jako obětovat vyčištěné máslo do popela, hromadit peníze kouzelným proutkem nebo sít na neúrodnou půdu.

Význam

Již jsme se nejednou zmínili, že nikdo by se neměl chlubit cizím peřím. Všechny energie a síly pocházejí z nejvyššího zdroje, Pána Kṛṣṇy, a působí tak dlouho, dokud si to přeje, a přestávají pracovat, jakmile je odejme. Všechna elektrická energie přichází z elektrárny a jakmile elektrárna zastaví dodávku proudu, žárovky nejsou nic platné. Veškeré energie může svrchovaná vůle Pána stvořit či odebrat v jediném okamžiku. Materialistická civilizace bez požehnání Pána je jen dětskou hrou. Dokud rodiče dovolí dítěti, aby si hrálo, je všechno v pořádku. Jakmile však rodiče změní mínění, dítě musí skončit. Lidská civilizace a všechny její činnosti musí být v souladu se svrchovaným požehnáním Pána. Bez tohoto požehnání je veškerý rozvoj lidské civilizace ozdobou na mrtvém těle. Zde je řečeno, že mrtvá civilizace a její činnosti jsou jako vyčištěné máslo lité do popela, hromadění peněz kouzelným proutkem a setí na neúrodnou půdu.

1.15.22-23

Verš

rājaṁs tvayānupṛṣṭānāṁ
suhṛdāṁ naḥ suhṛt-pure
vipra-śāpa-vimūḍhānāṁ
nighnatāṁ muṣṭibhir mithaḥ

vāruṇīṁ madirāṁ pītvā
madonmathita-cetasām
ajānatām ivānyonyaṁ
catuḥ-pañcāvaśeṣitāḥ

Synonyma

rājan — ó králi; tvayā — od tebe; anupṛṣṭānām — jak ses ptal; suhṛdām — na přátele a příbuzné; naḥ — naše; suhṛt-pure — ve městě Dvārace; vipra — brāhmaṇové; śāpa — jejich kletbou; vimūḍhānām — oblouzněných; nighnatām — zabitých; muṣṭibhiḥ — s klacky; mithaḥ — mezi sebou; vāruṇīm — zkvašené rýže; madirām — víno; pītvā — vypili; mada-unmathita — opojení; cetasām — v takovém rozpoložení mysli; ajānatām — nerozeznávajících; iva — jako; anyonyam — se navzájem; catuḥ — čtyři; pañca — pět; avaśeṣitāḥ — nyní zbývá.

Překlad

Ó králi, ptal ses mě na naše přátele a příbuzné ve městě Dvārace. Všichni byli prokleti brāhmaṇy a následkem toho se opili vínem ze zkvašené rýže a bojovali mezi sebou s tyčemi nepoznávajíce jeden druhého. Teď jsou kromě čtyř nebo pěti všichni mrtví.

1.15.24

Verš

prāyeṇaitad bhagavata
īśvarasya viceṣṭitam
mitho nighnanti bhūtāni
bhāvayanti ca yan mithaḥ

Synonyma

prāyeṇa etat — je to vlastně dílem; bhagavataḥ — Osobnosti Božství; īśvarasya — Pána; viceṣṭitam — Jeho vůlí; mithaḥ — jeden druhého; nighnanti — zabíjejí; bhūtāni — živé bytosti; bhāvayanti — a také chrání; ca — také; yat — koho; mithaḥ — jeden druhého.

Překlad

Je to vlastně všechno dílem svrchované vůle Pána, Osobnosti Božství, že se lidé někdy navzájem zabíjejí a jindy se navzájem chrání.

Význam

Podle antropologů existuje v přírodě zákon boje o existenci a přežije ten nejsilnější. Nevědí však, že nad přírodním zákonem je svrchované řízení Nejvyšší Osobnosti Božství. V Bhagavad-gītě je potvrzeno, že zákon přírody působí podle pokynů Pána. Proto vždy, když je na světě mír, musíme vědět, že to je díky dobré vůli Pána a kdykoliv na světě bouří nepokoje, je to také díky svrchované vůli Pána. Ani stéblo trávy se nepohne bez vůle Pána. Proto vždy, když lidé porušují Boží zákony, dochází k válkám mezi lidmi i národy. Nejjistější cestou k míru tedy je sladit vše se zavedenými zákony Pána. Tím zákonem je, že vše co děláme, vše co jíme, vše co obětujeme a vše co dáváme jako milodar, musíme činit pro uspokojení Pána. Nikdo nemá dělat nic, jíst nic, obětovat nic a nedávat žádné milodary proti vůli Pána. Rozvaha je ozdobou udatnosti a člověk se musí naučit rozlišovat mezi jednáním, které může potěšit Pána a jednáním, které Ho nepotěší. Každý čin je tedy posuzován podle toho, zdali přinese potěšení Pánu. Nezbývá žádný prostor pro osobní rozmary; jediným vodítkem je pro nás potěšení Pána. Takový čin se nazývá yogaḥ karmasu kauśalam neboli činnost ve spojení s Nejvyšším Pánem. To je umění dokonalého jednání.

1.15.25-26

Verš

jalaukasāṁ jale yadvan
mahānto ’danty aṇīyasaḥ
durbalān balino rājan
mahānto balino mithaḥ

evaṁ baliṣṭhair yadubhir
mahadbhir itarān vibhuḥ
yadūn yadubhir anyonyaṁ
bhū-bhārān sañjahāra ha

Synonyma

jalaukasām — vodních živočichů; jale — ve vodě; yadvat — jako je; mahāntaḥ — větší; adanti — polyká; aṇīyasaḥ — menší; durbalān — slabší; balinaḥ — silnější; rājan — ó králi; mahāntaḥ — nejsilnější; balinaḥ — méně silný; mithaḥ — v souboji; evam — takto; baliṣṭhaiḥ — nejsilnějšími; yadubhiḥ — potomky Yadua; mahadbhiḥ — ten, kdo má větší sílu; itarān — obyčejní; vibhuḥ — Nejvyšší Osobnost Božství; yadūn — všichni Yaduovci; yadubhiḥ — od Yaduovců; anyonyam — mezi sebou; bhūbhārān — zátěž světa; sañjahāra — odebral; ha — v minulosti.

Překlad

Ó králi, stejně jako v oceánu větší a silnější živočichové polykají menší a slabší, stejně tak Nejvyšší Pán, Osobnost Božství, aby odlehčil zátěži světa, použil silnějšího Yaduovce k zabití slabšího a většího Yaduovce k zabití menšího.

Význam

V hmotném světě vládne zákon o přežití nejsilnějšího a boje o existenci, protože zde každý chce panovat hmotným zdrojům, a tak vznikají mezi podmíněnými dušemi rozbroje. Právě tato panovačná mentalita je příčinou podmíněného života. Iluzorní energie poskytuje těmto napodobitelům Pána možnosti pro jejich jednání a proto vytváří silnější a slabší v každém životním druhu. Mentalita panování nad hmotnou přírodou a nad stvořením přirozeně vytváří rozbroje a tím pádem také zákon boje o existenci. V duchovním světě žádné takové spory neexistují a neexistuje tam ani boj o existenci. V duchovním světě nikdo nebojuje o existenci, jelikož každý tam existuje věčně. Nejsou tam žádné rozpory, jelikož každý tam chce sloužit Nejvyššímu Pánovi a nikdo Ho nechce imitovat a užívat si všeho sám. Jelikož Pán je stvořitelem všeho včetně živých bytostí, je skutečným vlastníkem a uživatelem všeho, co může být, ale v hmotném světě živá bytost pod vlivem māyi neboli iluze na tento věčný vztah s Nejvyšší Osobností Božství zapomíná a je tak podmíněna zákonům boje o existenci a o přežití nejsilnějšího.

1.15.27

Verš

deśa-kālārtha-yuktāni
hṛt-tāpopaśamāni ca
haranti smarataś cittaṁ
govindābhihitāni me

Synonyma

deśa — prostor; kāla — čas; artha — důležitost; yuktāni — nasycené; hṛt — srdce; tāpa — pálící; upaśamāni — hasící; ca — a; haranti — přitahují; smarataḥ — vzpomínáním; cittam — mysl; govinda — Nejvyšší Osobnost rozkoše; abhihitāni — vyprávěné; me — mně.

Překlad

Nyní mě přitahují pokyny, které mi sdělil Govinda, Osobnost Božství, neboť jsou nasyceny radami, jak ulevit strádajícímu srdci ve všech podmínkách času a prostoru.

Význam

Arjuna se zde odvolává na pokyny Bhagavad-gīty, které mu Pán sdělil na Kuruovském bitevním poli. Pán po Sobě zanechal pokyny Bhagavad-gīty nejen ku prospěchu samotného Arjuny, ale rovněž pro všechny doby a všechny země. Bhagavad-gītā, kterou pronesl Pán, Nejvyšší Osobnost Božství, je trestí veškeré védské moudrosti. Přednesl ji krásně Pán Samotný pro všechny, kteří mají příliš málo času na to, aby mohli důkladně prostudovat rozsáhlá védská písma, jako jsou Upaniṣady, Purāṇy a Vedānta-sūtry. Je částí velkého historického eposu Mahābhārata, který byl zvláště připraven pro méně inteligentní třídu lidí, to znamená pro ženy, dělníky a zkažené potomky brāhmaṇů, kṣatriyů a výše postavených vaiśyů. Problém, který vyvstal v srdci Arjuny na Kuruovském bitevním poli, vyřešilo učení Bhagavad-gīty, a po odchodu Pána z očí obyčejných lidí, když Arjuna ztratil svou moc a věhlas, chtěl si znovu vzpomenout na velké učení Bhagavad-gīty, aby poučil všechny ostatní o tom, že k Bhagavad-gītě se mohou obrátit ve všech kritických chvílích, a to nejen pro útěchu v různých duševních bolestech, ale i pro vedení, jak se zbavit velkých pout, která je tíží v kritickou hodinu.

Milostivý Pán po Sobě zanechal velké učení Bhagavad-gīty, abychom se mohli řídit Jeho pokyny i tehdy, když už Ho není možné vidět hmotným pohledem. Hmotné smysly nám nemohou nijak přiblížit Nejvyššího Pána, ale Svojí nepochopitelnou mocí se Pán může inkarnovat do smyslového vnímání podmíněné duše vhodným způsobem prostřednictvím hmoty, která je rovněž jednou z Jeho projevených energií. Proto Bhagavad-gītā nebo jakékoliv autentické zvukové zastoupení Pána v podobě písma je rovněž inkarnací Pána. Není žádný rozdíl mezi zvukovým zastoupením Pána a Pánem Samotným. Z Bhagavad-gīty můžeme vytěžit stejný prospěch, jaký z ní získal Arjuna v osobní přítomnosti Pána.

Věřící lidská bytost, která si přeje osvobození ze spárů hmotné existence, může velice snadno využít Bhagavad-gīty, a s tímto na zřeteli Pán poučoval Arjunu, jako kdyby to Arjuna potřeboval. V Bhagavad-gītě je popsáno pět důležitých faktorů poznání: (1) Nejvyšší Pán, (2) živé bytosti, (3) příroda, (4) čas a prostor a (5) proces činnosti. Z těchto pěti jsou Nejvyšší Pán a živá bytost kvalitativně stejní. Rozdíl mezi nimi se dá přirovnat k rozdílu mezi celkem a jeho nedílnou částí. Příroda je netečná hmota, projevující vzájemné působení tří různých kvalit, a věčný čas a neomezený prostor se nacházejí nad existencí hmotné přírody. Činnosti živé bytosti jsou směsi různých sklonů, které mohou tuto živou bytost buď uvěznit v hmotné přírodě nebo ji z ní osvobodit. Všechny tyto náměty jsou v Bhagavad-gītě stručně a jasně vysvětleny a pro další osvícení jsou podrobněji rozebrány ve Śrīmad-Bhāgavatamu. Z těchto pěti faktorů jsou Nejvyšší Pán, živá bytost, příroda, čas a prostor věčné, ale živá bytost, příroda a čas jsou ovládány Nejvyšším Pánem, který je absolutní a zcela nezávislý na jakékoliv jiné vládě. Nejvyšší Pán je svrchovaný vládce. Hmotné činnosti živé bytosti jsou bez počátku, ale mohou být napraveny přeměnou do duchovní kvality. Tím lze ukončit jejich hmotné kvalitativní reakce. Pán i živá bytost jsou vnímavé bytosti a oba mají vlastní totožnost jakožto vědomé živé síly. Živá bytost se však v podmínkách hmotné přírody zvaných mahat-tattva mylně pokládá za odlišnou od Pána. Celý systém védské moudrosti se zaměřuje na cíl vykořenit tuto mylnou představu a osvobodit tak živou bytost z iluze hmotného ztotožnění. Když je tato iluze odstraněna prostřednictvím poznání a odříkání, z živých bytostí se stávají zodpovědní jednatelé a rovněž poživatelé. Pánův požitek je skutečný, ale u živých bytostí je tento pocit pouze toužebným přáním. Tento rozdíl ve vědomí je rozdílem dvou identit — Pána a živé bytosti. Jinak mezi Pánem a živou bytostí žádný rozdíl není. Živá bytost je tedy věčně zároveň totožná a odlišná. Všechny pokyny Bhagavad-gīty se zakládají na tomto principu.

Jak Pán, tak živá bytost jsou v Bhagavad-gītě popsáni jako sanātana, věční, a sídlo Pána, nacházející se daleko nad hmotným nebem, je rovněž popsáno jako sanātana. Živá bytost je zvána žít v Pánově existenci sanātana a způsob, který jí pomůže dostat se do Pánova sídla, kde se projevují osvobozené činnosti duše, se nazývá sanātana-dharma. Věčného Pánova sídla ovšem není možné dosáhnout, dokud se neosvobodíme od mylného pojetí hmotné totožnosti, a Bhagavad-gītā nám dává návod, jak dosáhnout tohoto stádia dokonalosti. Proces osvobození od mylného pojetí hmotné totožnosti se nazývá v různých stádiích plodonosná činnost, empirická filozofie a oddaná služba, až k transcendentální realizaci. Tuto transcendentální realizaci umožní zapojení všech výše uvedených bodů do vztahu s Pánem. Předepsané povinnosti lidské bytosti, jak jsou uvedeny ve Vedách, mohou postupně očistit hříšnou mysl podmíněné duše a pozvednout ji na úroveň poznání. Tento očištěný stav, kdy člověk získal poznání, se pak stává základem pro rozvíjení oddané služby Pánu. Dokud se člověk zabývá hledáním řešení životních problémů, jeho poznání se nazývá jñāna neboli očištěné poznání, ale při realizaci skutečného životního řešení se člověk dostává k oddané službě Pánu. Bhagavad-gītā se nejprve zaobírá životními problémy a vysvětluje odlišnost duše od prvků hmoty a dokazuje logickým způsobem, že duše je za všech okolností nezničitelná a že vnější obaly hmoty, tělo a mysl, se mění a pokračují pak dalším obdobím hmotné existence plné utrpení. Účelem Bhagavad-gīty je tedy ukončit veškerá strádání a Arjuna se uchyluje pod ochranu tohoto velkého poznání, které mu bylo udělené během bitvy na Kurukṣetře.

1.15.28

Verš

sūta uvāca
evaṁ cintayato jiṣṇoḥ
kṛṣṇa-pāda-saroruham
sauhārdenātigāḍhena
śāntāsīd vimalā matiḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; evam — takto; cintayataḥ — když myslel na pokyny; jiṣṇoḥ — Nejvyšší Osobnosti Božství; kṛṣṇa-pāda — nohy Kṛṣṇy; saroruham — připomínající lotosy; sauhārdena — hlubokým přátelstvím; ati-gāḍhena — s velikou důvěrností; śāntā — uklidněný; āsīt — stalo se; vimalā — bez jakéhokoliv hmotného znečištění; matiḥ — mysl.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Takto hluboce pohroužena do myšlenek na pokyny Pána, které byly uděleny s přátelskou důvěrností, a na Jeho lotosové nohy, získala Arjunova mysl klid a zbavila se všech hmotných nečistot.

Význam

Jelikož Pán je absolutní, hluboká meditace o Něm je stejně dobrá jako jógový tranz. Pán se neliší od Svého jména, podoby, vlastností, zábav, doprovodu a Svých jedinečných činů. Arjuna začal myslet na pokyny, které mu Pán dal na Kuruovském bitevním poli, a tyto pokyny samotné začaly odstraňovat náznaky hmotného znečištění v jeho mysli. Pán je jako slunce: kde se objeví slunce, tam se ihned ztrácí tma neboli nevědomost, a když se Pán objeví v mysli oddaného, okamžitě se ztrácí strastiplné hmotné účinky. Pán Caitanya proto na ochranu před vším znečištěním hmotného světa doporučoval stále zpívat jméno Pána. Pocity odloučení od Pána jsou pro oddaného nepochybně bolestné, ale jelikož jsou ve spojení s Pánem, mají zvláštní transcendentální účinek, který utěšuje srdce. Tyto pocity odloučení jsou také zdrojem transcendentální blaženosti a nelze je nikdy srovnávat se znečištěnými hmotnými pocity odloučení.

1.15.29

Verš

vāsudevāṅghry-anudhyāna-
paribṛṁhita-raṁhasā
bhaktyā nirmathitāśeṣa-
kaṣāya-dhiṣaṇo ’rjunaḥ

Synonyma

vāsudeva-aṅghri — lotosové nohy Pána; anudhyāna — neustálým vzpomínáním; paribṛṁhita — zvětšovala se; raṁhasā — s velikou rychlostí; bhaktyā — oddanost; nirmathita — ustoupila; aśeṣa — neomezená; kaṣāya — poskvrna; dhiṣaṇaḥ — pojetí; arjunaḥ — Arjuna.

Překlad

Arjunovo neustálé vzpomínání na lotosové nohy Pána Śrī Kṛṣṇy rychle zvětšovalo jeho oddanost a výsledkem toho bylo, že všechno smetí z jeho mysli bylo odstraněno.

Význam

Hmotné touhy mysli jsou smetím hmotného znečištění. Kvůli tomuto znečištění je živá bytost vystavována mnoha přijatelným a nepřijatelným věcem, které zpochybňují samotnou existenci duchovní totožnosti. Zrození za zrozením je živá bytost zapletena mnoha příjemnými a nepříjemnými prvky, které jsou všechny nepravé a dočasné. Hromadí se jako reakce na naše hmotné touhy, ale když se oddanou službou dostaneme do styku s transcendentálním Pánem a Jeho různorodými energiemi, projeví se nám holá podstata všech hmotných tužeb a inteligence živé bytosti dostane svoji skutečnou podobu. Jakmile Arjuna obrátil svoji pozornost k pokynům Pána, jak jsou zapsány v Bhagavad-gītě, projevila se jeho skutečná podoba věčného společníka Pána, a tak pocítil úlevu od všeho hmotného znečištění.

1.15.30

Verš

gītaṁ bhagavatā jñānaṁ
yat tat saṅgrāma-mūrdhani
kāla-karma-tamo-ruddhaṁ
punar adhyagamat prabhuḥ

Synonyma

gītam — poučený; bhagavatā — Osobností Božství; jñānam — transcendentální poznání; yat — které; tat — to; saṅgrāma-mūrdhani — uprostřed bitvy; kāla-karma — čas a činy; tamaḥ-ruddham — zahalen takovou temnotou; punaḥ adhyagamat — znovu je oživil; prabhuḥ — pán svých smyslů.

Překlad

Zdálo se, že kvůli zábavám a činnostem Pána, a kvůli Jeho nepřítomnosti, Arjuna zapomněl na pokyny, které obdržel od Osobnosti Božství. Ve skutečnosti tomu tak ale nebylo a on se znovu stal pánem svých smyslů.

Význam

Podmíněná duše je zahalená silou věčného času do svých plodonosných činností. Když ale Nejvyšší Pán sestupuje na Zemi, neovlivňuje ho kāla neboli hmotné pojetí minulosti, přítomnosti a budoucnosti. Činnosti Pána jsou věčné a jsou to projevy Jeho vnitřní síly ātma-māyi. Všechny zábavy nebo činnosti Pána jsou svojí podstatou duchovní, ale nezasvěcenému člověku se zdají být na stejné úrovni jako hmotné činnosti. Vypadalo to, jako že Arjuna a Pán bojují na Kurukṣetře stejně jako jejich protivníci, ale ve skutečnosti Pán plnil Své poslání inkarnace a sdružoval se se Svým věčným přítelem Arjunou. Takové zdánlivě hmotné činnosti proto nevyvedly Arjunu z jeho transcendentálního postavení, ale naopak oživily jeho vědomí o písních Pána, které Pán Osobně zpíval. Toto oživení vědomí zaručuje Pán v Bhagavad-gītě (18.65) následujícími slovy:

man-manā bhava mad-bhakto
mad-yājī māṁ namaskuru
mām evaiṣyasi satyaṁ te
pratijāne priyo 'si me

Člověk by měl neustále myslet na Pána a neměl by na Něj nikdy zapomenout. Měl by se stát Jeho oddaným a skládat Mu poklony. Žije-li tímto způsobem, dostane bezpochyby od Pána požehnání a získá útočiště u Jeho lotosových nohou. O této věčné pravdě není třeba pochybovat. Jelikož Arjuna byl důvěrným přítelem Pána, bylo mu vyjeveno toto tajemství.

Arjuna nikterak netoužil po boji proti svým příbuzným, ale bojoval v zájmu Pánova poslání. Byl vždy zaměstnaný pouze tím, že plnil Jeho misi, a proto po odchodu Pána zůstal v tomtéž transcendentálním postavení, přestože se zdálo, že zapomněl všechny pokyny Bhagavad-gīty. Měli bychom tedy sladit činnosti svého života s posláním Pána a když to učiníme, zaručí nám to, že se vrátíme zpátky domů, zpátky k Bohu. To je nejvyšší dokonalostí života.

1.15.31

Verš

viśoko brahma-sampattyā
sañchinna-dvaita-saṁśayaḥ
līna-prakṛti-nairguṇyād
aliṅgatvād asambhavaḥ

Synonyma

viśokaḥ — zbavený smutku; brahma-sampattyā — vlastnictvím duchovních hodnot; sañchinna — zcela odseknuté; dvaita-saṁśayaḥ — od relativních pochybností; līna — splynul s; prakṛti — hmotná příroda; nairguṇyāt — jelikož byl na transcendentální úrovni; aliṅgatvāt — zbavený hmotného těla; asambhavaḥ — osvobozen od rození a smrti.

Překlad

Jelikož vlastnil bohatství duchovních hodnot, zbavil se všech pochybností a takto osvobozen od tří kvalit hmotné přírody se nacházel na transcendentální úrovni. Už nehrozila žádná možnost, že se zaplete do rození a smrti, protože pozbyl hmotné podoby.

Význam

Pochybnosti duality vyvstávají z mylného pojetí hmotného těla, které méně inteligentní lidé pokládají za vlastní já. Nejpošetilejší částí naší nevědomosti je to, že ztotožňujeme hmotné tělo s vlastním já. Vše, co má vztah k tomuto tělu, pokládáme z nevědomosti za své vlastní. Pochybnosti vzniklé z iluzorních představ o tom, co jsem “já” a co je “mé”—“mé tělo”, “moji příbuzní”, “můj majetek”, “má žena”, “mé děti”, “mé bohatství”, “má země”, “má společnost” a stovky a tisíce dalších takových iluzorních myšlenek — způsobují zmatek podmíněné duše. Přijetí pokynů Bhagavad-gīty každému zaručuje ukončení těchto zmatků, protože skutečné poznání je poznání toho, že Nejvyšší Osobnost Božství, Vāsudeva, Pán Kṛṣṇa, je vše včetně nás samotných. Vše je částečným projevem Jeho síly. Energie a její zdroj se od sebe neliší a toto dokonalé poznání okamžitě odstraní zdánlivou dualitu. Jakmile Arjuna přijal pokyny Bhagavad-gīty, se svými schopnostmi se okamžitě přestal dívat na Pána Kṛṣṇu hmotným způsobem. Poznal, že Pán byl před ním stále přítomný prostřednictvím Svých pokynů, Své podoby, Svých zábav, Svých vlastností a všech ostatních věcí s Ním spojených. Realizoval, že Pán Kṛṣṇa, jeho věčný přítel, byl stále přítomný díky Své transcendentální přítomnosti v různých neduálních energiích, a nemělo žádný význam uvažovat o dosažení Pánovy společnosti v jiném těle pod vlivem času a prostoru. Dosažením absolutního poznání je možné být ve společnosti Pána neustále, i v tomto současném životě, jednoduše prostřednictvím naslouchání, opěvování, vzpomínání a uctívání Nejvyššího Pána. Můžeme Ho vidět, můžeme cítit Jeho přítomnost i v tomto životě pouze tím, když pochopíme, že Pán je advaya-jñāna neboli Absolutní, čehož můžeme dosáhnout oddanou službou, která začíná nasloucháním o Něm. Pán Caitanya říká, že pouhým zpíváním svatého jména Pána lze ihned smýt prach ze zrcadla čistého vědomí, a jakmile tento prach zmizí, ihned se osvobodíme od všeho hmotného podmínění. Osvobodit se od hmotného podmínění znamená osvobodit duši. Jakmile tedy dosáhneme absolutního poznání, naše hmotné pojetí života zmizí, a tak se vyprostíme z falešného pojetí života. Funkce čisté duše se díky duchovní realizaci obnoví. K této praktické realizaci může dojít, osvobodí-li se živá bytost od reakcí tří kvalit hmotné přírody — dobra, vášně a nevědomosti. Milostí Pána je čistý oddaný ihned pozdvižen na úroveň Absolutního a už není možné, aby se znovu hmotně zapletl v podmíněném životě. Člověk nemůže cítit přítomnost Pána za všech okolností, dokud nemá potřebný transcendentální pohled, který lze získat oddanou službou předepsanou ve zjevených písmech. Arjuna této úrovně dosáhl dávno předtím na Kuruovském bitevním poli a když zdánlivě cítil nepřítomnost Pána, ihned se uchýlil k pokynům Bhagavad-gīty a opět se tak vrátil do svého původního postavení. Toto postavení se nazývá viśoka neboli stav osvobození od všeho smutku a úzkosti.

1.15.32

Verš

niśamya bhagavan-mārgaṁ
saṁsthāṁ yadu-kulasya ca
svaḥ-pathāya matiṁ cakre
nibhṛtātmā yudhiṣṭhiraḥ

Synonyma

niśamya — uvažující; bhagavat — týkající se Pána; mārgam — cesty Jeho příchodů a odchodů; saṁsthām — konec; yadu-kulasya — dynastie krále Yadua; ca — také; svaḥ — sídlo Pána; pathāya — na cestu; matim — touha; cakre — věnoval pozornost; nibhṛta-ātmā — opuštěný a sám; yudhiṣṭhiraḥ — král Yudhiṣṭhira.

Překlad

Když Mahārāja Yudhiṣṭhira slyšel o tom, že Pán Kṛṣṇa se vrátil do Svého sídla, a když pochopil, že skončilo pozemské zjevení yaduovské dynastie, rozhodl se k návratu zpátky domů, zpátky k Bohu.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira obrátil rovněž svoji pozornost k pokynům Bhagavad-gīty, když uslyšel o Pánově odchodu z očí pozemských lidí. Začal uvažovat o způsobech Pánových příchodů a odchodů. Poslání odchodu a příchodu Pána ve světě smrtelníků závisí zcela na Jeho svrchované vůli. K Jeho příchodu či odchodu Ho nenutí žádná vyšší energie, jak tomu je v případě živých bytostí, které k příchodům a odchodům nutí přírodní zákony. Kdykoliv si to Pán přeje, může se zjevit odkudkoliv a kdekoliv, aniž by tím narušil Svůj příchod a odchod na nějakém jiném místě. Je jako slunce. Slunce se na určitém místě objevuje a mizí podle svého vlastního plánu, a nijak to nenarušuje jeho přítomnost na jiných místech. Slunce se objevuje ráno v Indii, aniž by mizelo ze západní polokoule. Je vždy přítomné po celé sluneční soustavě, ale zdánlivě se na určitém místě ráno objevuje a večer zase v pevně daný čas mizí. Časová omezení tedy ani u slunce nemají žádný význam, natož pak u Nejvyššího Pána, který je stvořitelem a vládcem slunce. V Bhagavad-gītě je proto řečeno, že každý, kdo skutečně chápe transcendentální příchod a odchod Pána Jeho nepochopitelnou energií, je osvobozen ze zákonů rození a smrti a dostane se do věčného duchovního nebe, kde se nacházejí vaikuṇṭhské planety. Tam mohou tyto osvobozené osoby žít věčně bez bolestí způsobených rozením, smrtí, stářím a nemocí. Pán a ti, kteří jsou věčně zaměstnáni v transcendentální láskyplné službě Jemu, jsou v duchovním nebi věčně mladí, protože tam neexistuje stáří a nemoc a neexistuje tam smrt. Jelikož tam není smrt, není tam ani zrození. Závěr tedy je, že když v pravdě poznáme tajemství Pánova příchodu a odchodu, můžeme dosáhnout dokonalé úrovně věčného života. Mahārāja Yudhiṣṭhira tedy rovněž začal uvažovat o návratu zpátky k Bohu. Pán se zjevuje na Zemi nebo na jakékoliv jiné planetě smrtelníků spolu se Svými společníky, kteří s Ním žijí věčně, a členové yaduovské rodiny, kteří doplňovali Pánovy zábavy, nejsou nikdo jiný než Jeho věční společníci, a stejně tak i Mahārāja Yudhiṣṭhira a jeho bratři, matka a ostatní. Jelikož příchod a odchod Pána a Jeho věčných společníků jsou transcendentální, nesmíme se nechat zmást jejich vnějšími rysy.

1.15.33

Verš

pṛthāpy anuśrutya dhanañjayoditaṁ
nāśaṁ yadūnāṁ bhagavad-gatiṁ ca tām
ekānta-bhaktyā bhagavaty adhokṣaje
niveśitātmopararāma saṁsṛteḥ

Synonyma

pṛthā — Kuntī; api — také; anuśrutya — zaslechla; dhanañjaya — Arjuna; uditam — vyslovil; nāśam — konec; yadūnām — yaduovské dynastie; bhagavat — Osobnosti Božství; gatim — odchod; ca — také; tām — těch všech; eka-anta — čistá; bhaktyā — oddanost; bhagavati — Nejvyššímu Pánu, Śrī Kṛṣṇovi; adhokṣaje — transcendence; niveśita-ātmā — s plnou pozorností; upararāma — osvobodila se od; saṁsṛteḥ — hmotné existence.

Překlad

Když Kuntī rovněž zaslechla Arjunu hovořit o konci yaduovské dynastie a o odchodu Pána Kṛṣṇy, okamžitě se s plnou pozorností zaměstnala oddanou službou transcendentální Osobnosti Božství, a tak se osvobodila z chodu hmotné existence.

Význam

Když slunce zapadne, neznamená to, že je s ním konec. Znamená to, že se ztratilo z našeho dohledu. Stejně tak konec návštěvy Pána na určité planetě nebo v určitém vesmíru znamená pouze to, že Pán odešel z našeho dohledu. Konec yaduovské dynastie rovněž neznamená, že byla zničena. Odešla zároveň s Pánem z našich očí. Stejně jako se Mahārāja Yudhiṣṭhira rozhodl připravit na návrat k Bohu, rozhodla se i Kuntī, a zaměstnala se proto úplně v transcendentální oddané službě Pánu, která je pasem pro cestu zpátky k Bohu po opuštění současného hmotného těla. Začátek oddané služby Pánu je začátkem zduchovnění současného těla, a čistý oddaný Pána proto v tomto těle ztrácí veškeré hmotné styky. Sídlo Pána není mýtem, za jaký ho považují nevěřící a nevědomí lidé, ale není k němu možné dospět žádnými hmotnými prostředky jako je sputnik či kosmická loď. Je tam však možné dospět po opuštění tohoto současného těla, když se připravíme na návrat k Bohu prováděním oddané služby. To zaručuje pas pro cestu zpátky k Bohu a Kuntī podle toho začala jednat.

1.15.34

Verš

yayāharad bhuvo bhāraṁ
tāṁ tanuṁ vijahāv ajaḥ
kaṇṭakaṁ kaṇṭakeneva
dvayaṁ cāpīśituḥ samam

Synonyma

yayā — to, čím; aharat — odebral; bhuvaḥ — světa; bhāram — zátěž; tām — to; tanum — tělo; vijahau — opustil; ajaḥ — nezrozený; kaṇṭakam — trn; kaṇṭakena — trnem; iva — jako; dvayam — oba; ca — také; api — i když; īśituḥ — vládnoucí; samam — stejné.

Překlad

Pán Śrī Kṛṣṇa, nejvyšší nezrozená bytost, způsobil, že členové yaduovské dynastie opustili svá těla, a tak zmírnil zátěž světa. Bylo to jako kdyby trnem vytahoval trn, třebaže pro Něj jsou oba trny stejné.

Význam

Podle Śrīly Viśvanātha Cakravartīho Ṭhākura se ṛṣiové jako Śaunaka a další, kteří naslouchali Śrīmad-Bhāgavatam od Sūty Gosvāmīho v Naimiṣāraṇyi, necítili dobře, když slyšeli, jak Yaduovci zemřeli v šílenství opilosti. Aby zmírnil jejich mentální bolest, Sūta Gosvāmī je ujistil, že to Pán přiměl členy yaduovské dynastie k tomu, aby opustili svá těla, kterými měli zmírnit zátěž světa. Pán a Jeho věční společníci se zjevili na Zemi, aby pomohli vládnoucím polobohům odstranit břímě světa. Pán proto povolal některé blízké důvěrné polobohy, aby se zjevili v yaduovské rodině a sloužili Mu v Jeho velkém poslání. Jakmile byla mise ukončena, polobozi vůlí Pána opustili svá hmotná těla tím, že mezi sebou bojovali šílení opilostí. Polobozi jsou zvyklí pít omamný nápoj soma-rasa, takže pití vína a opilost jim nejsou neznámé. Někdy se za své požívání omamných látek dostávají do nesnází. Synové Kuvery se jednou za svoji opilost dočkali Nāradova hněvu, ale později znovu získali svoji původní podobu milostí Pána Śrī Kṛṣṇy. Tento příběh najdeme v desátém zpěvu. Pro Nejvyššího Pána jsou asurové i polobozi stejní, ale polobozi Pána poslouchají, zatímco asurové nikoliv. Příklad vytahování trnu jiným trnem je proto zcela na místě. Jeden trn, který se Pánovi zabodl do nohy, je pro Něj jistě nepříjemný, a druhý trn, který odstraňuje tyto rušivé prvky, Pánovi jistě prokazuje službu. Takže i když je každá živá bytost nedílnou částí Pána, ten, kdo Pána bodá, se nazývá asura, a ten, kdo Pánovi dobrovolně slouží, se nazývá devatā neboli polobůh. V hmotném světě spolu asurové a devatové vždy bojují a Pán vždy zachraňuje devaty z rukou asurů. Obě skupiny jsou však pod vládou Pána. Svět je plný těchto dvou druhů živých bytostí, a posláním Pána je vždy chránit devaty a ničit asury, když je to na světě potřeba, a tak činit dobro pro všechny.

1.15.35

Verš

yathā matsyādi-rūpāṇi
dhatte jahyād yathā naṭaḥ
bhū-bhāraḥ kṣapito yena
jahau tac ca kalevaram

Synonyma

yathā — jako; matsya-ādi — inkarnace ryby a další; rūpāṇi — podoby; dhatte — věčně přijímá; jahyāt — zdánlivě opouští; yathā — přesně tak, jako; naṭaḥ — kouzelník; bhū-bhāraḥ — zátěž světa; kṣapitaḥ — zmenšil; yena — čímž; jahau — nechal odejít; tat — to; ca — také; kalevaram — tělo.

Překlad

Nejvyšší Pán opustil tělo, které projevil, aby zmenšil zátěž světa. Stejně jako kouzelník, Pán opouští jedno tělo a přijímá jiná, například v inkarnaci ryby a dalších.

Význam

Nejvyšší Pán, Osobnost Božství, není ani neosobní, ani bez podoby, avšak Jeho tělo se od Něho neliší, a proto je známý jako ztělesnění věčnosti, poznání a blaženosti. V Bṛhad-vaiṣṇava Tantře se jasně říká, že každému, kdo pokládá podobu Pána Kṛṣṇy za výtvor hmotné energie, je třeba se za každou cenu vyhýbat. A jakmile někdo nedopatřením zahlédne tvář takového bezvěrce, musí se očistit tím, že se i v šatech vykoupá v řece. Pán je označen jako amṛta neboli nesmrtelný, neboť nemá hmotné tělo. Za těchto okolností je Jeho umírání nebo opouštění těla stejné jako trik kouzelníka. Kouzelník předvádí, že je rozsekán na kousky, spálen na prach či přiveden do bezvědomí hypnotickými vlivy, ale to vše jsou pouze falešné triky. Ve skutečnosti kouzelník sám během celého vystoupení není ani spálen na prach, ani rozsekán na kousky a nikdy není mrtvý ani v bezvědomí. Stejně tak Pán má neomezené množství Svých věčných podob, z nichž jednou je inkarnace ryby, která se projevila v tomto vesmíru. Jelikož existuje bezpočet vesmírů, inkarnace ryby bez ustání někde projevuje Své zábavy. V tomto verši je speciálně použito slova dhatte (“věčně přijímá”, a nikoliv slova dhitvā, “přijímá pro určitou příležitost”). Znamená to, že Pán nevytváří inkarnaci ryby; má takovou podobu věčně a její příchod a odchod slouží určitým účelům. V Bhagavad-gītě (7.24-25) Pán říká: “Impersonalisté si myslí, že nemám žádnou podobu, že jsem beztvarý, ale že v současnosti jsem přijal podobu, který má sloužit jistému účelu, a tak jsem nyní projevený. Těmto spekulantům ale ve skutečnosti chybí bystrá inteligence. Možná to mohou být dobří znalci védské literatury, ale prakticky neznají Mé nepochopitelné energie a Mé věčné osobní podoby. Důvod je ten, že si vyhrazuji právo neukazovat se neoddaným a zahaluji se pro ně Svým mystickým závojem. Méně inteligentní blázni proto nevědí o Mé věčné podobě, která je nezničitelná a nezrozená.” V Padma Purāṇě je řečeno, že ti, kteří Pánu závidí a vždy jsou na Něho rozhněváni, nejsou oprávnění k tomu, aby znali Jeho skutečnou a věčnou podobu. V Bhāgavatamu se také říká, že zápasníkům se Pán jevil jako blesk. Śiśupāla Ho nemohl vidět jako Kṛṣṇu, když ho Pán zabíjel, neboť byl oslněn září brahmajyoti. Pán tedy opustil Své dočasné projevení v podobě blesku před Kaṁsovými zápasníky, nebo Pánovy oslňující záře před Śiśupālem, ale zároveň jako kouzelník existuje věčně a nikdy není za žádných okolností zničen. Tyto podoby jsou dočasně ukázány pouze asurům, a jakmile odejdou, asurové si myslí, že Pán už více neexistuje, stejně jako si pošetilé publikum myslí, že kouzelník shořel na prach nebo byl rozsekán na kousky. Závěr je takový, že Pán nemá hmotné tělo, a proto Ho nelze nikdy zabít a ani se ve Svých různých transcendentálních tělech nemění.

1.15.36

Verš

yadā mukundo bhagavān imāṁ mahīṁ
jahau sva-tanvā śravaṇīya-sat-kathaḥ
tadāhar evāpratibuddha-cetasām
abhadra-hetuḥ kalir anvavartata

Synonyma

yadā — když; mukundaḥ — Pán Kṛṣṇa; bhagavān — Osobnost Božství; imām — tuto; mahīm — Zemi; jahau — opustil; sva-tanvā — ve Svém těle; śravaṇīya-sat-kathaḥ — naslouchání o Něm má velkou cenu; tadā — tehdy; ahaḥ eva — téhož dne; aprati-buddha-cetasām — těch, jejichž mysl není dostatečně vyvinutá; abhadra-hetuḥ — příčina všeho neštěstí; kaliḥ anvavartata — Kali se plně projevil.

Překlad

Když Osobnost Božství Pán Kṛṣṇa opustil tuto planetu Zemi ve Své stejné podobě, téhož dne se plně projevil Kali, který se už předtím zjevil částečným způsobem, a začal vytvářet nepříznivé podmínky pro ty, kteří mají jen nedostatečné poznání.

Význam

Vliv Kaliho se může uplatnit pouze na ty, kteří nemají plně vyvinuté vědomí Boha. Ten, kdo neustále setrvává pod svrchovanou ochranou Osobnosti Božství, může působení Kaliho neutralizovat. Věk Kali započal ihned po bitvě na Kurukṣetře, ale kvůli přítomnosti Pána nemohl rozšířit svůj vliv. Pán ve Svém transcendentálním těle však z této planety Země odešel a ihned po Jeho odchodu se začaly projevovat příznaky Kali-yugy, což pozoroval Mahārāja Yudhiṣṭhira před Arjunovým návratem z Dvāraky a správně z toho vyvodil, že Pán opustil planetu. Jak jsme již vysvětlili, Pán zmizel z našeho dohledu stejně jako zapadající slunce.

1.15.37

Verš

yudhiṣṭhiras tat parisarpaṇaṁ budhaḥ
pure ca rāṣṭre ca gṛhe tathātmani
vibhāvya lobhānṛta-jihma-hiṁsanādy-
adharma-cakraṁ gamanāya paryadhāt

Synonyma

yudhiṣṭhiraḥ — Mahārāja Yudhiṣṭhira; tat — to; parisarpaṇam — rozšíření; budhaḥ — velice zkušený; pure — v hlavním městě; ca — a také; rāṣṭre — ve státě; ca — a; gṛhe — doma; tathā — a také; ātmani — v člověku; vibhāvya — pozorující; lobha — lakota; anṛta — nepravdivost; jihma — diplomacie; hiṁsana-ādi — násilí, závist; adharma — bezbožnost; cakram — kruh neřesti; gamanāya — k odchodu; paryadhāt — vhodně se oblékl.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira byl dostatečně inteligentní, aby pochopil vliv věku Kali, který charakterizuje vzrůstající lakota, falešnost, podvádění a násilí v celém hlavním městě, státě, domově i mezi jednotlivci. Moudře se proto připravil na odchod z domova a patřičně se oblékl.

Význam

Současný věk je ovlivněný vlastnostmi Kaliho. Vliv věku Kali se začal projevovat po bitvě na Kurukṣetře, zhruba před pěti tisíci lety, a z autentických písem se dozvídáme, že potrvá ještě 427 000 let. Příznaky Kali-yugy, jak byly uvedené výše — to znamená lakota, falešnost, diplomacie, podvádění, korupce, násilí a všechny tyto věci — jsou už nyní v módě a nikdo si nedovede představit, jak to bude vypadat se vzrůstajícím vlivem Kaliho až do dne zničení. Už jsme se dozvěděli, že věk Kali má vliv na bezbožné, takzvaně civilizované lidi. Ti, kteří jsou pod ochranou Pána, se nemají na tomto hrozném věku čeho bát. Mahārāja Yudhiṣṭhira byl velkým oddaným Pána a nemusel se věku Kali nikterak obávat, ale dal přednost odchodu z aktivního rodinného života a přípravě na návrat domů, zpátky k Bohu. Pāṇḍuovci jsou věčnými společníky Pána, a zajímají se proto o společnost Pána více než o cokoliv jiného. Kromě toho chtěl Mahārāja Yudhiṣṭhira jako ideální král odejít do ústraní, aby šel příkladem ostatním. Jakmile se o rodinné záležitosti může starat někdo mladší, měli bychom ihned odejít z rodinného života a povznést se k duchovní realizaci. Neměli bychom hnít v temné studni rodinného života, dokud nás neodvleče Yamarājova vůle. Moderní politici by se měli poučit od Mahārāje Yudhiṣṭhira, jak dobrovolně ukončit aktivní život a udělat místo mladší generaci. A staří pánové, kteří žijí v ústraní, by se od něho měli také poučit a opustit domov v zájmu duchovní realizace, dříve než budou násilím donuceni odejít v čase svojí smrti.

1.15.38

Verš

sva-rāṭ pautraṁ vinayinam
ātmanaḥ susamaṁ guṇaiḥ
toya-nīvyāḥ patiṁ bhūmer
abhyaṣiñcad gajāhvaye

Synonyma

sva-rāṭ — panovník; pautram — vnukovi; vinayinam — náležitě připravenému; ātmanaḥ — on sám; su-samam — rovnocenný ve všech ohledech; guṇaiḥ — vlastnostmi; toya-nīvyāḥ — ohraničený moři; patim — pán; bhūmeḥ — země; abhyaṣiñcat — korunován; gajāhvaye — v hlavním městě Hastināpuru.

Překlad

Poté v hlavním městě Hastināpuru korunoval na trůn svého vnuka, který byl dobře připravený a právě tak kvalifikovaný, a jmenoval ho panovníkem celé země ohraničené moři.

Význam

Veškerá pevnina na Zemi ohraničená moři byla pod vládou hastināpurského krále. Mahārāja Yudhiṣṭhira dobře připravil svého vnuka, Mahārāje Parīkṣita, který měl stejně vznešené vlastnosti, ve státosprávě a v povinnostech krále vůči občanům. Parīkṣit tak usedl na trůn Mahārāje Yudhiṣṭhira před jeho odchodem zpátky k Bohu. Slovo vinayinam, které zde bylo použito v souvislosti s Mahārājem Parīkṣitem, má zvláštní význam. Proč byl král Hastināpuru — alespoň do vlády Mahārāje Parīkṣita — přijímán jako panovník celého světa? Jediným důvodem je to, že lidé světa byli díky dobré vládě krále šťastní. Štěstí obyvatelstva vyplývalo z hojnosti přírodních darů — obilí, ovoce, mléka, bylin, cenných kamenů, nerostů a všeho, co lidé potřebovali. Netrápily je ani žádné tělesné bolesti, obavy v mysli a nepokoje způsobené přírodními jevy a jinými živými bytostmi. Jelikož každý byl ve všech ohledech šťastný, nebylo žádné zloby, přestože králové ve státě někdy bojovali z politických důvodů o svrchovanost. Každý byl připravován na dosažení nejvyššího životního cíle, a lidé proto byli dostatečně osvícení, aby se nehádali kvůli malichernostem. Vliv věku Kali pozvolna odsunul dobré vlastnosti králů i obyvatelstva, a mezi vládci a ovládanými se proto vyvinula napjatá situace, ale přesto, i v tomto věku rozporů mezi vládci a poddanými může existovat duchovní povznesení a vědomí Boha. To je zvláštní výhoda.

1.15.39

Verš

mathurāyāṁ tathā vajraṁ
śūrasena-patiṁ tataḥ
prājāpatyāṁ nirūpyeṣṭim
agnīn apibad īśvaraḥ

Synonyma

mathurāyām — v Mathuře; tathā — také; vajram — Vajra; śūrasena-patim — král Śūrasenů; tataḥ — poté; prājāpatyām — oběť Prājāpatya; nirūpya — vykonal; iṣṭim — cíl; agnīn — oheň; apibat — umístil do sebe; īśvaraḥ — schopný.

Překlad

Dále určil Vajru, syna Aniruddhy (vnuka Pána Kṛṣṇy), králem Śūrasenů v Mathuře. Pak Mahārāja Yudhiṣṭhira vykonal oběť Prājāpatya a ve svém srdci zažehl oheň odchodu z rodinného života.

Význam

Když Mahārāja Yudhiṣṭhira dosadil Mahārāje Parīkṣita na královský trůn v Hastināpuru a určil Vajru, pravnuka Pána Kṛṣṇy, králem Mathury, vstoupil do životního stádia odříkání. Systém čtyř životních stavů a čtyř kast určených podle vlastností a práce, zvaný varṇāśrama-dharma, je začátkem skutečného lidského života a Mahārāja Yudhiṣṭhira jako ochránce tohoto systému lidského jednání včas odešel z aktivního života jako sannyāsī, přičemž starost o vládu předal dobře připravenému princovi, Mahārājovi Parīkṣitovi. Vědecký systém varṇāśrama-dharma dělí lidský život na čtyři životní období a čtyři skupiny podle zaměstnání. Životní stavy jsou brahmacārī, gṛhastha, vānaprastha a sannyāsī a mají je následovat všichni, bez ohledu na své zaměstnání. Moderní politici nechtějí zanechat aktivního života ani ve značně pokročilém věku, ale Yudhiṣṭhira Mahārāja se jako ideální král dobrovolně vzdal aktivního života vládce, aby se připravil na příští život. Každý si má svůj život zařídit tak, aby se v jeho posledním stádiu — řekněme patnáct až dvacet let před smrtí—mohl zcela odevzdat oddané službě Pánu a dosáhnout tak nejvyšší životní dokonalosti. Je skutečně pošetilé zaměstnávat se po všechny dny svého života hmotným požitkem a plodonosnými činnostmi, protože dokud je mysl pohroužena do plodonosné práce pro hmotný požitek, neexistuje možnost osvobodit se z podmíněného života neboli z hmotného otroctví. Nikdo by neměl následovat tento sebevražedný způsob života a opomíjet svůj největší úkol, tj. dosáhnout nejvyšší životní dokonalosti, kterou je návrat domů, zpátky k Bohu.

1.15.40

Verš

visṛjya tatra tat sarvaṁ
dukūla-valayādikam
nirmamo nirahaṅkāraḥ
sañchinnāśeṣa-bandhanaḥ

Synonyma

visṛjya — odložil; tatra — ty všechny; tat — to; sarvam — vše; dukūla — pás; valaya-ādikam — a náramky; nirmamaḥ — bez zájmu; nirahaṅkāraḥ — bez připoutanosti; sañchinna — dokonale odsekl; aśeṣa-bandhanaḥ — nekonečná pouta.

Překlad

Mahārāja Yudhiṣṭhira odložil všechny své šaty, pás a klenoty královského řádu a ztratil veškerou připoutanost a zájem o cokoliv.

Význam

Zbavit se hmotného znečištění je nezbytným předpokladem toho, abychom se mohli stát společníky Pána. Nikdo se nemůže stát společníkem Pána neboli jít zpátky k Bohu bez takovéhoto očištění. Mahārāja Yudhiṣṭhira se tedy v zájmu duchovní čistoty ihned vzdal všeho královského bohatství a odložil svůj královský šat a ozdoby. Kaṣāya neboli šafránové roucho sannyāsīna je známkou osvobození od všech přitažlivých hmotných oděvů, a proto náležitě změnil svůj šat. Ztratil zájem o své království a rodinu a tak se osvobodil od všeho hmotného znečištění, neboli od hmotných označení. Lidé jsou obvykle připoutáni k různým druhům označení, která se pojí s rodinou, společností, zemí, zaměstnáním, majetkem, postavením a mnoha dalšími věcmi. Dokud je člověk připoután k takovýmto označením, považuje se za hmotně nečistého. Takzvaní vůdčí představitelé v moderní době jsou poutáni národním vědomím, ale nevědí, že takové nepravé vědomí je pouze dalším označením hmotně podmíněné duše. Je třeba vzdát se takových označení a pak je možné získat oprávnění k odchodu zpátky k Bohu. Pošetilí lidé uctívají osobnosti, které umírají s národním vědomím, ale zde je příklad Mahārāje Yudhiṣṭhira, vznešeného krále, který se připravil opustit tento svět bez takového národního vědomí. A přesto se na něho vzpomíná dodnes, protože byl velkým zbožným králem, téměř stejné velikosti jako Osobnost Božství Śrī Rāma. Když byli lidé na světě pod vládou takových zbožných králů, byli šťastní ve všech ohledech, a pro tyto panovníky bylo docela možné vládnout celému světu.

1.15.41

Verš

vācaṁ juhāva manasi
tat prāṇa itare ca tam
mṛtyāv apānaṁ sotsargaṁ
taṁ pañcatve hy ajohavīt

Synonyma

vācam — slova; juhāva — opustil; manasi — v mysli; tat prāṇe — mysl do dechu; itare ca — také další smysly; tam — tam; mṛtyau — do smrti; apānam — dech; sa-utsargam — s plným odhodláním; tam — to; pañcatve — do těla z pěti prvků; hi — jistě; ajohavīt — vmísil.

Překlad

Poté nechal splynout všechny smyslové orgány s myslí, mysl s životem, život s dechem, svou celou existenci se ztělesněním pěti prvků a své tělo se smrtí. Pak se jako čisté vlastní já oprostil od hmotného pojetí života.

Význam

Mahārāja Yudhiṣṭhira se podobně jako jeho bratr Arjuna začal soustřeďovat a postupně se osvobodil ze všeho hmotného otroctví. Nejprve soustředil všechny činnosti smyslů a nechal je splynout s myslí nebo jinými slovy obrátil svoji mysl k transcendentální službě Pánu. Modlil se, že jelikož všechny hmotné činnosti jsou vykonávány myslí prostřednictvím akcí a reakcí hmotných smyslů a jelikož on se vrací zpátky k Bohu, mysl má ukončit své hmotné činnosti a obrátit se k transcendentální službě Pánu. Už nebyla žádná potřeba hmotných činností. Činnosti mysli ve skutečnosti nelze zastavit, jelikož jsou odrazem věčné duše, ale kvalitu činností lze změnit od hmoty k transcendentální službě Pánu. Hmotné zabarvení mysli se změní, když ji omyjeme od znečištění životním dechem, tím ji osvobodíme od nečistot opakovaných zrození a smrtí a umístíme ji v čistém duchovním životě. Vše je projeveno dočasným ztělesněním v hmotném těle, které je výtvorem mysli v okamžiku smrti, a je-li mysl očištěna prováděním transcendentální láskyplné služby Pánu a je neustále zaměstnána ve službě lotosovým nohám Pána, pak už není žádná možnost, že by po smrti vytvořila další hmotné tělo. Bude osvobozena od pohroužení do hmotného znečištění, a čistá duše se bude moci vrátit domů, zpátky k Bohu.

1.15.42

Verš

tritve hutvā ca pañcatvaṁ
tac caikatve ’juhon muniḥ
sarvam ātmany ajuhavīd
brahmaṇy ātmānam avyaye

Synonyma

tritve — do tří kvalit; hutvā — nabídl; ca — také; pañcatvam — pět prvků; tat — to; ca — také; ekatve — do jedné nevědomosti; ajuhot — vmísil; muniḥ — uvážlivý; sarvam — souhrnný celek; ātmani — na duši; ajuhavīt — upnul; brahmaṇi — k duchu; ātmānam — duši; avyaye — k nevyčerpatelnému.

Překlad

Když takto nechal rozplynout hrubohmotné tělo z pěti prvků do tří kvalit hmotné přírody, nechal je splynout s jednolitou nevědomostí, a pak pohroužil tuto nevědomost do vlastního já, do Brahmanu, který je nevyčerpatelný za všech okolností.

Význam

Vše projevené v hmotném světě je produktem mahat-tattva-avyakty a věci viditelné našim hmotným očím nejsou ničím jiným než kombinacemi a permutacemi těchto rozmanitých hmotných produktů. Živá bytost se však od těchto hmotných produktů liší. Kvůli tomu, že zapomíná na své věčné postavení věčného služebníka Pána a má falešnou představu, že je takzvaným pánem hmotné přírody, musí vstoupit do existence falešného smyslového požitku. Neustálé vytváření hmotných energií je tedy hlavní příčinou hmotně ovlivněné mysli. Takto se z pěti prvků vytváří hrubohmotné tělo. Mahārāja Yudhiṣṭhira obrátil tento proces a nechal splynout pět prvků těla s třemi kvalitami hmotné přírody. Kvalitativní rozdíly těla — je-li dobré, špatné či střední — se ztrácejí a kvalitativní projevy opět splývají s hmotnou energií, která je výtvorem falešného sebeurčení čisté živé bytosti. Jakmile se někdo chce stát společníkem Nejvyššího Pána, Osobnosti Božství, na jedné z nespočetných planet duchovního nebe, zvláště na Goloce Vṛndāvaně, pak musí stále myslet na to, že se liší od hmotné energie a nemá s ní nic společného, a musí realizovat sám sebe jakožto čistě duchovní Brahman, kvalitativně stejný s Nejvyšším Brahmanem (Parameśvarou). Poté, co Mahārāja Yudhiṣṭhira předal své království Parīkṣitovi a Vajrovi, nepovažoval se za světového vladaře nebo za hlavu kuruovské dynastie. Tento pocit osvobození od hmotných vztahů a také hrubohmotného a jemnohmotného sevření dává člověku volnost, aby jednal jako služebník Pána, byť ještě žije v hmotném světě. Tento stav se nazývá stupeň jīvan-mukta neboli osvobození i v hmotném světě. To je způsob ukončení hmotné existence. Člověk si nesmí pouze myslet, že je Brahman, ale musí jednat jako Brahman. Ten, kdo se pouze považuje za Brahman, je impersonalista. A ten, kdo jedná jako Brahman, je čistý oddaný.

1.15.43

Verš

cīra-vāsā nirāhāro
baddha-vāṅ mukta-mūrdhajaḥ
darśayann ātmano rūpaṁ
jaḍonmatta-piśācavat
anavekṣamāṇo niragād
aśṛṇvan badhiro yathā

Synonyma

cīra-vāsāḥ — oblékl si roztrhaný oděv; nirāhāraḥ — přestal přijímat veškerou tuhou potravu; baddha-vāk — přestal mluvit; mukta-mūrdhajaḥ — rozvázal si vlasy; darśayan — začal se ukazovat; ātmanaḥ — na něm; rūpam — tělesné rysy; jaḍa — netečný; unmatta — šílený; piśāca-vat — jako pobuda; anavekṣamāṇaḥ — nečekal na; niragāt — nacházel se; aśṛṇvan — neslyšel; badhiraḥ — jako hluchý člověk; yathā — jako kdyby.

Překlad

Poté si Mahārāja Yudhiṣṭhira oblékl roztrhané šaty, přestal jíst všechny tuhé pokrmy, dobrovolně oněměl a nechal si volně splývat vlasy. Když se to vše spojilo dohromady, dodalo mu to vzhledu pobudy nebo šílence, který nemá zaměstnání. Na svých bratrech v ničem nezávisel a jako hluchý člověk nic neslyšel.

Význam

Takto osvobozen od všech vnějších záležitostí neměl nic společného s královským životem či rodinnou pověstí a z praktických důvodů se vydával za netečného šíleného pobudu a nemluvil o hmotných věcech. Nijak nezávisel na svých bratrech, kteří mu vždy společně pomáhali. Toto stádium úplné nezávislosti na všem se také nazývá očištěné stádium nebojácnosti.

1.15.44

Verš

udīcīṁ praviveśāśāṁ
gata-pūrvāṁ mahātmabhiḥ
hṛdi brahma paraṁ dhyāyan
nāvarteta yato gataḥ

Synonyma

udīcīm — severní strana; praviveśa-āśām — ti, kteří tam chtějí vstoupit; gata-pūrvām — cesta, po které kráčeli jeho předci; mahā-ātmabhiḥ — velkomyslní; hṛdi — v srdci; brahma — Nejvyšší; param — Bůh; dhyāyan — stále myslel na; na āvarteta — trávil své dny; yataḥ — kdekoliv; gataḥ — šel.

Překlad

Pak se vydal na sever, cestou, po níž kráčeli jeho předci a velcí muži, aby se zcela odevzdal myšlenkám na Nejvyšší Osobnost Božství. Tímto způsobem žil všude kudy šel.

Význam

Z tohoto verše chápeme, že Mahārāja Yudhiṣṭhira kráčel ve stopách svých předků a velkých oddaných Pána. Již mnohokrát jsme rozebírali, že systém varṇāśrama-dharma, jak ho přísně dodržovali obyvatelé světa — zvláště ti, kteří obývali provincii Āryāvarta — zdůrazňuje, jak je důležité, aby člověk v jistém životním stádiu odešel z domova a přerušil všechny styky s rodinou. K tomu směřovala tehdejší výchova a příprava, a ctihodný Mahārāja Yudhiṣṭhira tedy také musel v zájmu seberealizace a návratu k Bohu opustit všechny rodinné svazky. Žádný král nebo ctihodný džentlmen tehdy nežil až do konce rodinným životem, neboť to se pokládalo za sebevražedné jednání, které bylo proti zájmům dokonalosti lidského života. Aby se každý mohl osvobodit od všech rodinných závazků a odevzdat se na sto procent oddané službě Pánu Kṛṣṇovi, každému je doporučován tento systém, neboť je to cesta autorit. Pán dává pokyn v Bhagavad-gītě (18.62), že člověk se musí stát oddaným Pána alespoň v posledním stádiu svého života. Upřímná duše jako Mahārāja Yudhiṣṭhira se ve svém vlastním zájmu musí řídit tímto pokynem Pána.

Slova brahma param v této śloce poukazují na Pána Śrī Kṛṣṇu. To potvrzuje Arjuna v Bhagavad-gītě (10.13) poukazem na velké autority jako je Asita, Devala, Nārada a Vyāsa. Když tedy Mahārāja Yudhiṣṭhira odešel z domova na sever, neustále v nitru vzpomínal na Pána Śrī Kṛṣṇu a kráčel tak ve stopách svých předků a velkých oddaných všech dob.

1.15.45

Verš

sarve tam anunirjagmur
bhrātaraḥ kṛta-niścayāḥ
kalinādharma-mitreṇa
dṛṣṭvā spṛṣṭāḥ prajā bhuvi

Synonyma

sarve — všichni jeho mladší bratři; tam — ho; anunirjagmuḥ — opustili domov po vzoru staršího; bhrātaraḥ — bratři; kṛta-niścayāḥ — rozhodně; kalinā — věkem Kali; adharma — zásady bezbožnosti; mitreṇa — přítele; dṛṣṭvā — viděli; spṛṣṭāḥ — zmocnily se; prajāḥ — všech obyvatel; bhuvi — na Zemi.

Překlad

Mladší bratři Mahārāje Yudhiṣṭhira viděli, že věk Kali už proniká do celého světa a že obyvatelé království už jsou poznamenáni bezbožným životem. Rozhodli se proto jít ve stopách svého staršího bratra.

Význam

Mladší bratři Mahārāje Yudhiṣṭhira byli už předtím věrnými následovníky velikého vladaře a byli dostatečně vzdělaní, aby znali konečný cíl života. S rozhodností se proto vydali za svým nejstarším bratrem vykonávat oddanou službu Pánu Śrī Kṛṣṇovi. Podle zásad sanātana-dharmy se člověk musí po skončení první poloviny svého života stáhnout z rodinného života a zaměstnat se seberealizací. Jakým způsobem se má člověk zaměstnat ale není vždy jasné. Lidé, kteří odešli do ústraní, jsou někdy zmateni a nevědí, co mají v posledních dnech života dělat. Zde je rozhodnutí autorit, jako byli Pāṇḍuovci: všichni se zaměstnali příznivým rozvíjením oddané služby Pánu Śrī Kṛṣṇovi, Nejvyšší Osobnosti Božství. Podle Svāmīho Śrīdhara není konečným cílem života dharma, artha, kāma a mokṣa neboli plodonosné činnosti, filozofické spekulace a spasení, jak si jistí lidé představují. Těmto věcem se víceméně věnují ti, kteří nemají žádné informace o konečném životním cíli. Tento cíl popisuje Samotný Pán v Bhagavad-gītě (18.64) a Pāṇḍuovci byli natolik inteligentní, že se za ním bez váhání vydali.

1.15.46

Verš

te sādhu-kṛta-sarvārthā
jñātvātyantikam ātmanaḥ
manasā dhārayām āsur
vaikuṇṭha-caraṇāmbujam

Synonyma

te — oni všichni; sādhu-kṛta — kteří vykonali vše, co je hodné světců; sarva-arthāḥ — to, co zahrnuje vše cenné; jñātvā — dobře věda; ātyantikam — konečný; ātmanaḥ — živé bytosti; manasā — v mysli; dhārayām āsuḥ — živili; vaikuṇṭha — Pán duchovního nebe; caraṇa-ambujam — lotosové nohy.

Překlad

Všichni uplatňovali všechny zásady náboženství a díky tomu správně usoudili, že lotosové nohy Pána Śrī Kṛṣṇy jsou nejvyšším cílem všech. Proto meditovali bez ustání o Jeho nohách.

Význam

V Bhagavad-gītě (7.28) Pán říká, že pouze ti, kteří v předchozích životech vykonali zbožné skutky a zbavili se výsledků všech bezbožných činů, se mohou soustředit na lotosové nohy Nejvyššího Pána Śrī Kṛṣṇy. Pāṇḍuovci vždy vykonávali nejvyšší zbožnou činnost, nejen v tomto životě, ale i v předchozích, a tudíž jsou věčně osvobození od všech reakcí na bezbožné činnosti. Je proto zcela logické, že soustředili svou mysl na lotosové nohy Nejvyššího Pána Śrī Kṛṣṇy. Podle Śrī Viśvanātha Cakravartīho přijímají principy dharma, artha, kāma a mokṣa lidé, kteří nejsou zcela zbaveni výsledků bezbožných činů. Tyto osoby, ovlivněné nečistotami výše uvedených čtyř principů, nemohou ihned přijmout lotosové nohy Pána v duchovním nebi. Svět Vaikuṇṭhy se nachází daleko za hmotnou oblohou. Hmotné nebe je pod vládou Durgy Devī neboli hmotné energie Pána, ale svět Vaikuṇṭhy řídí osobní energie Pána.

1.15.47-48

Verš

tad-dhyānodriktayā bhaktyā
viśuddha-dhiṣaṇāḥ pare
tasmin nārāyaṇa-pade
ekānta-matayo gatim

avāpur duravāpāṁ te
asadbhir viṣayātmabhiḥ
vidhūta-kalmaṣā sthānaṁ
virajenātmanaiva hi

Synonyma

tat — ta; dhyāna — pozitivní meditace; utriktayā — osvobozeni od; bhaktyā — oddaným přístupem; viśuddha — očištěni; dhiṣaṇāḥ — inteligencí; pare — do Transcendence; tasmin — do této; nārāyaṇa — Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa; pade — k lotosovým nohám; ekānta-matayaḥ — osob upnutých na Nejvyššího, který je jediný; gatim — místo určení; avāpuḥ — dosáhli; duravāpām — velice obtížné dospět; te — jimi; asadbhiḥ — materialisty; viṣaya-ātmabhiḥ — pohroužení do hmotných potřeb; vidhūta — smyté; kalmaṣāḥ — hmotné nečistoty; sthānam — sídlo; virajena — bez hmotné vášně; ātmanā eva — ve stejném těle; hi — zajisté.

Překlad

Čisté vědomí pocházející z jejich oddaného vzpomínání je přeneslo do duchovního nebe, kterému vládne Nejvyšší Nārāyaṇa, Pán Kṛṣṇa. Toho dosáhnou pouze ti, kteří bez odchýlení meditují o Nejvyšším Pánu. Sídlo Pána Śrī Kṛṣṇy, známé jako Goloka Vṛndāvana, není přístupné lidem pohrouženým do hmotného pojetí života, ale Pāṇḍuovci, kteří se zbavili všech hmotných nečistot, tohoto sídla dosáhli ve svých současných tělech.

Význam

Podle Śrīly Jīvy Gosvāmīho může člověk osvobozený od tří hmotných kvalit — dobra, vášně a nevědomosti — a umístěný v transcendenci dosáhnout nejvyšší dokonalosti života, aniž by měnil své tělo. Śrīla Sanātana Gosvāmī ve své Hari-bhakti-vilāse říká, že každý může bez ohledu na své postavení dosáhnout dokonalosti dvojzrozeného brāhmaṇy, podrobí-li se duchovní disciplíně pod vedením pravého duchovního mistra, stejně jako chemik může chemickou reakcí změnit bronz na zlato. Člověk se tedy může stát brāhmaṇou, aniž by měnil tělo, může jít zpátky k Bohu, aniž by měnil tělo, a jediné, na čem skutečně záleží, je správné vedení. Śrīla Jīva Gosvāmī poznamenává, že slovo hi použité v této souvislosti jasně potvrzuje tuto skutečnost a nelze o tom pochybovat. Také Bhagavad-gītā (14.26) dokládá toto tvrzení Śrīly Jīvy Gosvāmīho, neboť zde Pán říká, že každý, kdo systematicky a bez odchylek vykonává oddanou službu, může dosáhnout dokonalosti Brahmanu a překonat znečištění tří kvalit hmotné přírody. Je-li pak tímtéž vykonáváním oddané služby dokonalost Brahmanu ještě více rozvinuta, není pochyb o tom, že člověk může dosáhnout nejvyšší duchovní planety Goloky Vṛndāvany beze změny těla, jak jsme se o tom již zmínili ve spojitosti s Pánovým návratem do Jeho sídla, při kterém nemění Své tělo.

1.15.49

Verš

viduro ’pi parityajya
prabhāse deham ātmanaḥ
kṛṣṇāveśena tac-cittaḥ
pitṛbhiḥ sva-kṣayaṁ yayau

Synonyma

viduraḥ — Vidura (strýc Mahārāje Yudhiṣṭhira); api — také; parityajya — po opuštění těla; prabhāse — na poutním místě v Prabhāse; deham ātmanaḥ — své tělo; kṛṣṇa — Osobnost Božství; āveśena — pohroužen do takových myšlenek; tat — své; cittaḥ — myšlenky a činy; pitṛbhiḥ — společně s obyvateli Pitṛloky; sva-kṣayam — své vlastní sídlo; yayau — odešel.

Překlad

Vidura na poutní cestě opustil své tělo v Prabhāse. Jelikož byl pohroužený do myšlenek na Kṛṣṇu, přivítali ho polobozi planety Pitṛloka, kde se vrátil do svého původního postavení.

Význam

Rozdíl mezi Pāṇḍuovci a Vidurou je ten, že Pāṇḍuovci jsou věčnými společníky Pána, Osobnosti Božství, zatímco Vidura je jedním z vládnoucích polobohů, který spravuje planetu Pitṛloka a jmenuje se Yamarāja. Lidé se bojí Yamarāje, protože uděluje tresty lotrům hmotného světa, ale oddaní Pána nemají důvod, proč by se ho měli bát. Pro oddané je srdečným přítelem, ale pro neoddané je zosobněným strachem. Již jsme mluvili o tom, jak byl Yamarāja proklet Maṇḍūkou Munim k degradaci na śūdru, a proto se narodil Vidura jako inkarnace Yamarāje. Jako věčný služebník Pána vykonával velice nadšeně oddanou službu a žil životem zbožného člověka až do takové míry, že i materialistický člověk jako byl Dhṛtarāṣṭra dosáhl prostřednictvím jeho pokynů spasení. Díky svým zbožným činnostem v oddané službě Pánu byl tedy neustále schopen vzpomínat na lotosové nohy Pána a to smylo všechny nečistoty jeho života, ve kterém se narodil jako śūdra. Na konci ho opět přijali obyvatelé Pitṛloky a vrátil se do svého původního postavení. Polobozi jsou rovněž společníky Pána, ale nejsou s Ním osobně ve styku, zatímco přímí společníci Pána jsou s Ním v osobním styku neustále. Pán a Jeho osobní společníci bez ustání inkarnují v mnoha vesmírech. Pán si to všechno pamatuje, zatímco společníci jakožto velice nepatrné částečky Pána na to zapomínají. Jsou nekonečně malí a z toho důvodu mají sklon na tyto události zapomenout. To potvrzuje Bhagavad-gītā (4.5).

1.15.50

Verš

draupadī ca tadājñāya
patīnām anapekṣatām
vāsudeve bhagavati
hy ekānta-matir āpa tam

Synonyma

draupadī — Draupadī (manželka Pāṇḍuovců); ca — a; tadā — tehdy; ājñāya — znala dobře Pána Kṛṣṇu; patīnām — manželů; anapekṣatām — kteří se o ni nestarali; vāsudeve — k Pánu Vāsudevovi (Kṛṣṇovi); bhagavati — Osobnost Božství; hi — přesně; eka-anta — absolutně; matiḥ — soustředění; āpa — dostala; tam — Jeho (Pána).

Překlad

Draupadī rovněž viděla, že její manželé odcházejí z domova, aniž by se o ni starali. Věděla dobře o Pánu Vāsudevovi, Kṛṣṇovi, Osobnosti Božství. Společně se Subhadrou se pohroužily do myšlenek na Kṛṣṇu a dosáhly stejných výsledků jako jejich manželé.

Význam

Když letíme v letadle, nemůžeme se starat o jiná letadla. Každý se musí starat o své vlastní letadlo a když se vyskytne nějaké nebezpečí, žádná letadla si nemohou navzájem pomáhat. Stejně tak na konci života, kdy se člověk musí vrátit domů, zpátky k Bohu, se musí každý starat sám o sebe bez pomoci druhých. Tato pomoc je však možná na zemi před vzlétnutím na oblohu, a stejně tak nám může pomáhat duchovní mistr, otec, matka, příbuzní, manžel a další během našeho života. Jakmile však přeplouváme moře, musíme se o sebe postarat sami a využít pokynů, které jsme dostali dříve. Draupadī měla pět manželů a žádný z nich ji nevyzval k cestě. Musela se o sebe postarat sama a nečekat na své velké muže. Jelikož však již byla připravená, ihned se začala soustřeďovat na lotosové nohy Pána Vāsudeva, Kṛṣṇy, Osobnosti Božství. Manželky dosáhly stejných výsledků jako jejich manželé stejným způsobem; to znamená, že v současném těle dosáhly sídla Boha. Śrīla Viśvanātha Cakravartī Ṭhākura podotýká, že téhož výsledku dosáhla jak Draupadī, tak i Subhadrā, přestože její jméno zde není uvedené. Žádná z nich nemusela opustit své tělo.

1.15.51

Verš

yaḥ śraddhayaitad bhagavat-priyāṇāṁ
pāṇḍoḥ sutānām iti samprayāṇam
śṛṇoty alaṁ svastyayanaṁ pavitraṁ
labdhvā harau bhaktim upaiti siddhim

Synonyma

yaḥ — každý, kdo; śraddhayā — s oddaností; etat — toto; bhagavat-priyāṇām — o těch, kteří jsou velice drazí Osobnosti Božství; pāṇḍoḥ — Pāṇḍua; sutānām — o synech; iti — takto; samprayāṇam — odchod ke konečnému cíli; śṛṇoti — naslouchá; alam — pouze; svastyayanam — dobrý osud; pavitram — dokonale čisté; labdhvā — obdrží; harau — Nejvyššímu Pánovi; bhaktim — oddanou službu; upaiti — získá; siddhim — dokonalost.

Překlad

Vyprávění o odchodu Pāṇḍuových synů za konečným životním cílem, zpátky k Bohu, je naprosto příznivé a dokonale čisté. Proto každý, kdo mu naslouchá s vírou a oddaností, jistě dosáhne oddané služby Pánu, nejvyšší životní dokonalosti.

Význam

Śrīmad-Bhāgavatam je vyprávěním o Osobnosti Božství a oddaných Pána, jako byli Pāṇḍuovci. Vyprávění o Božské Osobnosti a o Jeho oddaných je samo o sobě absolutní, a když mu člověk s oddaností naslouchá, sdružuje se tím s Pánem a Jeho stálými společníky. Prostřednictvím naslouchání Śrīmad-Bhāgavatamu můžeme bez jakýchkoliv pochybností dosáhnout nejvyšší dokonalosti života: vrátit se zpátky domů, zpátky k Bohu.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k patnácté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, nazvané “Pāṇḍuovci včas odcházejí do ústraní”.

KAPITOLA ŠESTNÁCTÁ

Jak Parīkṣit přivítal věk Kali

1.16.1

Verš

sūta uvāca
tataḥ parīkṣid dvija-varya-śikṣayā
mahīṁ mahā-bhāgavataḥ śaśāsa ha
yathā hi sūtyām abhijāta-kovidāḥ
samādiśan vipra mahad-guṇas tathā

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; tataḥ — poté; parīkṣit — Mahārāja Parīkṣit; dvija-varya — velcí dvojzrození brāhmaṇové; śikṣayā — podle jejich pokynů; mahīm — Země; mahā-bhāgavataḥ — velký oddaný; śaśāsa — vládl; ha — v minulosti; yathā — jak říkali; hi — jistě; sūtyām — při jeho narození; abhijāta-kovidāḥ — zkušení astrologové v době narození; samādiśan — řekli svůj názor; vipra — ó brāhmaṇové; mahat-guṇaḥ — dobré vlastnosti; tathā — tomu věrně odpovídající.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Ó učení brāhmaṇové, Mahārāja Parīkṣit pak začal vládnout světu jako velký oddaný Pána podle pokynů těch nejlepších z dvojzrozených brāhmaṇů. Vládl se všemi dobrými vlastnostmi, které mu předpověděli zkušení astrologové v době jeho narození.

Význam

Při narození Mahārāje Parīkṣita mu zkušení brāhmaṇové-astrologové předpověděli některé z jeho vlastností a Mahārāja Parīkṣit jako velký oddaný Pána všechny tyto vlastnosti vyvinul. Jedinou skutečnou kvalifikací je stát se oddaným Pána, a všechny ostatní dobré vlastnosti, které stojí za to mít, se postupně vyvinou. Mahārāja Parīkṣit byl mahā-bhāgavata neboli prvotřídní oddaný, který nejen že dobře znal vědu oddanosti, ale byl rovněž schopný svými transcendentálními pokyny proměnit v oddané i ostatní. Byl tedy prvotřídním oddaným, a jako takový se často obracel na veliké mudrce a učené brāhmaṇy, kteří mu mohli na základě śāster poradit, jak spravovat celou zemi. Takoví velcí králové byli zodpovědnější než moderní volení vůdci, protože ctili velké autority a drželi se jejich pokynů, které jsou zapsány ve védských písmech. Nebylo zapotřebí nepraktických hlupáků, kteří vydávají každý den nové zákony a podle potřeby je znovu a znovu mění podle toho, jakému účelu mají sloužit. Všechna pravidla a nařízení už byla dána velkými mudrci jako byl Manu, Yājñavalkya, Parāśara a dalšími osvobozenými světci, a jejich platnost se vztahovala na všechny věky a všechna místa. Zákony a společenská pravidla byly bezchybné a obecně platné. Králové jako Mahārāja Parīkṣit měli své rádce a všichni členové této rady byli buď velcí mudrci nebo prvotřídní brāhmaṇové. Nepřijímali žádný plat a ani ho nepotřebovali. Stát dostával ty nejlepší rady bez sebemenších nákladů. Oni samotní byli sama-darśī, stejní ke každému, k člověku i ke zvířeti. Nikdy by neporadili králi, aby chránil lidi a zároveň zabíjel nebohá zvířata. Tito rádci nebyli žádní hlupáci, ani poslanci vytvářející ráj bláznů. Byli seberealizovanými dušemi a dokonale věděli, jak mohou být všechny živé bytosti ve státě šťastné v tomto životě i v příštím. Nezajímali se o hedonistickou filozofii stylu “jez, pij, buď veselý a užívej si”. Byli to filozofové ve skutečném slova smyslu a dobře věděli, co je posláním lidského života. S těmito předpoklady dávali rádci králi správné pokyny a král nebo vladař, který byl sám kvalifikovaným oddaným Pána, je důsledně následoval pro blaho státu. Stát ve dnech Mahārāje Yudhiṣṭhira nebo Mahārāje Parīkṣita byl státem se skutečnou sociální péčí, jelikož nikdo nebyl nešťastný, ať už se jednalo o člověka či o zvíře. Mahārāja Parīkṣit byl ideálním králem, v jehož celosvětovém státě se každému dařilo dobře.

1.16.2

Verš

sa uttarasya tanayām
upayema irāvatīm
janamejayādīṁś caturas
tasyām utpādayat sutān

Synonyma

saḥ — on; uttarasya — krále Uttary; tanayām — dceru; upayeme — vzal si za ženu; irāvatīm — Irāvatī; janamejaya-ādīn — v čele s Mahārājem Janamejayou; caturaḥ — čtyři; tasyām — s ní; utpādayat — počal; sutān — syny.

Překlad

Král Parīkṣit se oženil s dcerou krále Uttary a počal s ní čtyři syny v čele s Mahārājem Janamejayou.

Význam

Mahārāja Uttara byl synem Virāṭa a strýcem Mahārāje Parīkṣita z matčiny strany. Irāvatī byla jako dcera Mahārāje Uttary sestřenicí Mahārāje Parīkṣita, ale bratranci a sestřenice spolu mohli uzavírat manželství, pokud nepatřili ke stejné gotře neboli rodině. Ve védském manželství se zdůrazňoval význam gotry, rodiny. Arjuna se také oženil se Subhadrou, i když to byla jeho sestřenice z matčiny strany.

Janamejaya: Jeden z králů-rājarṣiů a slavný syn Mahārāje Parīkṣita. Jeho matka se jmenovala Irāvatī nebo podle některých také Mādravatī. Mahārāja Janamejaya počal dva syny, kteří se jmenovali Jñātānīka a Śaṅkukarṇa. Vykonal několik obětí na poutním místě Kurukṣetře a měl tři mladší bratry, kteří se jmenovali Śrutasena, Ugrasena a Bhīmasena II. Napadl Takṣalu (Ajantu) a rozhodl se pomstít neoprávněnou kletbu, která padla na jeho velkého otce Mahārāje Parīkṣita. Vykonal velikou oběť zvanou Sarpa-yajña, aby zničil hadí plémě včetně hada takṣaky, který uštkl a tak zabil jeho otce. Na žádost mnoha vlivných polobohů a mudrců musel své rozhodnutí o vyhubení hadího plémě změnit, ale přestože oběť zastavil, uspokojil všechny, kteří se na oběti podíleli, náležitou odměnou. Na oběti byl přítomný také Mahāmuni Vyāsadeva a osobně před králem vyprávěl historii bitvy na Kurukṣetře. Na Vyāsadevův příkaz potom jeho učedník Vaiśampāyana vyprávěl na králově dvoře celou Mahābhāratu. Velice se ho dotkla předčasná smrt jeho velkého otce a velice toužil po tom, aby ho znovu spatřil, a vyjádřil svou touhu před velkým mudrcem Vyāsadevem. Vyāsadeva jeho přání splnil. Jeho otec stál před ním a on ho uctíval společně s Vyāsadevem s velikou úctou a okázalostí. Naprosto spokojený pak velice štědře obdaroval všechny brāhmaṇy, kteří byli na této oběti přítomní.

1.16.3

Verš

ājahārāśva-medhāṁs trīn
gaṅgāyāṁ bhūri-dakṣiṇān
śāradvataṁ guruṁ kṛtvā
devā yatrākṣi-gocarāḥ

Synonyma

ājahāra — vykonal; aśva-medhān — oběti koně; trīn — tři; gaṅgāyām — na břehu Gangy; bhūri — dostatečně; dakṣiṇān — odměny; śāradvatam — Kṛpācāryovi; gurum — duchovní mistr; kṛtvā — vybral; devāḥ — polobozi; yatra — kde; akṣi — oči; gocarāḥ — v dohledu.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit přijal Kṛpācāryu, aby ho vedl jako jeho duchovní mistr, a na břehu Gangy vykonal tři oběti koně. Všem zúčastněným se pokaždé dostalo náležité odměny, a při těchto obětech mohli i obyčejní lidé vidět polobohy.

Význam

Z tohoto verše se ukazuje, že meziplanetární cesty jsou pro obyvatele vyšších planet velice snadné. Také z mnoha jiných veršů Bhāgavatamu vyplývá, že polobozi z nebes dříve navštěvovali tuto Zemi, aby se zúčastnili obětí, které vykonávali vlivní králové a vladaři. Zde se také dozvídáme, že při oběti koně Mahārāje Parīkṣita mohli i obyčejní lidé vidět polobohy z jiných planet. Polobozi obvykle nejsou viditelní pro obyčejné lidi, stejně tak jako Pán. Ale právě jako Pán může ze Své bezpříčinné milosti sestoupit, aby Ho mohli spatřit i obyčejní lidé, tak i polobozi se mohou zviditelnit svojí milostí. Přestože nebeské bytosti jsou neviditelné zrakům obyvatel této Země, díky vlivu Mahārāje Parīkṣita i polobozi souhlasili, že mohou být spatřeni. Králové při takových obětech štědře rozdávali bohatství, stejně jako mrak vydává déšť. Mrak není ničím jiným než vodou v jiné podobě, neboť voda se ze země vypařuje a mění se v mraky. Stejně tak milodary, které králové rozdávali při takových obětech, jsou pouze jinou podobou daní vybraných od občanů. Jenže stejně jako deště padají s takovou hojností, že se zdají být větší, než je nutné, milodary takových králů se zdály být štědřejší, než kolik občané skutečně potřebovali. Spokojení obyvatelé nikdy neorganizují vzpoury proti králi, a proto nebylo třeba měnit monarchii.

I král jako Mahārāja Parīkṣit potřeboval duchovního mistra. Bez jeho vedení nemůže nikdo udělat pokrok v duchovním životě. Duchovní mistr musí být pravý, a ten, kdo touží po seberealizaci, musí vyhledat pravého duchovního mistra a odevzdat se mu a jen tak může dosáhnout skutečného úspěchu.

1.16.4

Verš

nijagrāhaujasā vīraḥ
kaliṁ digvijaye kvacit
nṛpa-liṅga-dharaṁ śūdraṁ
ghnantaṁ go-mithunaṁ padā

Synonyma

nijagrāha — dostatečně potrestán; ojasā — udatností; vīraḥ — chrabrý hrdina; kalim — Kalimu, pánovi tohoto věku; digvijaye — na jeho cestě dobýt svět; kvacit — jednou; nṛpa-liṅga-dharam — ten, kdo se pohybuje v oděvu krále; śūdram — nižší třída; ghnantam — ubližující; go-mithunam — krávě a býkovi; padā — na noze.

Překlad

Jednou když Mahārāja Parīkṣit dobýval celý svět, uviděl vládce Kali-yugy, který byl nižší nežli śūdra, převlečeného za krále, jak bije po nohou krávu a býka. Král ho okamžitě chytil, aby mu udělil zasloužený trest.

Význam

Král nevyjížděl dobývat svět proto, aby zvýšil svoji slávu. Mahārāja Parīkṣit se po svém nástupu na trůn vydal dobýt svět, ale nejednalo se o agresi proti druhým státům. Byl králem celého světa a všechny malé státy už byly pod jeho vládou. Vydal se na cestu proto, aby dohlédl na zbožný chod státu. Král, který je zástupcem Pána, musí náležitě vykonávat vůli Pána. Nemůže být ani řeči o sebezveličování. Jakmile tedy Mahārāja Parīkṣit viděl, že člověk nižší třídy v šatech krále ubližuje krávě a býku, okamžitě ho chytil a potrestal. Král nemůže tolerovat, když je ubližováno nejdůležitějšímu zvířeti, krávě, a stejně tak nemůže tolerovat neuctivost k nejdůležitějšímu z lidí, k brāhmaṇovi. Lidská civilizace znamená rozvíjet bráhmanskou kulturu a k zachování této civilizace je nezbytná ochrana krav. Mléko je jako zázrak, který obsahuje všechny vitamíny potřebné k udržení lidských psychologických funkcí pro dosažení vyšších cílů. Bráhmanská kultura se může rozvíjet jedině tehdy, když jsou lidé učeni rozvíjet kvalitu dobra, a k tomu je nezbytně nutná potrava připravená z mléka, ovoce a obilí. Mahārāje Parīkṣita udivilo, když viděl, jak špatně zachází černý śūdra, oblečený jako král, s krávou, která je nejdůležitějším zvířetem pro lidskou společnost.

Věk Kali s sebou přináší špatnou vládu a spory. A hlavní příčinou všech sporů a nesrovnalostí je, že lidé bez morálních kvalit, s vlastnostmi příslušníků nižší třídy, kteří nemají žádný vyšší životní cíl, se dostávají na klíčová místa ve státě. Od takových lidí na královských místech můžeme s jistotou očekávat, že v první řadě ublíží kravám a bráhmanské kultuře, čímž ženou celou společnost do pekla. Mahārāja Parīkṣit se svojí kvalitní přípravou začal tušit tuto hlavní příčinu všech sporů na světě, a proto ji chtěl zničit v samotném zárodku.

1.16.5

Verš

śaunaka uvāca
kasya hetor nijagrāha
kaliṁ digvijaye nṛpaḥ
nṛdeva-cihna-dhṛk śūdra-
ko ’sau gāṁ yaḥ padāhanat
tat kathyatāṁ mahā-bhāga
yadi kṛṣṇa-kathāśrayam

Synonyma

śaunakaḥ uvāca — Śaunaka Ṛṣi řekl; kasya — z jakého; hetoḥ — důvodu; nijagrāha — dostatečně potrestal; kalim — vládce věku Kali; digvijaye — při své pouti po celém světě; nṛpaḥ — král; nṛ-deva — královská osoba; cihna-dhṛk — ozdobený jako; śūdrakaḥ — nejnižší z śūdrů; asau — on; gām — kráva; yaḥ — ten, kdo; padā ahanat — kopl nohou; tat — to vše; kathyatām — prosím popiš; mahā-bhāga — ó šťastlivý; yadi — pokud ovšem; kṛṣṇa — o Kṛṣṇovi; kathā-āśrayam — spojené s náměty o Něm.

Překlad

Śaunaka Ṛṣi se otázal: Proč ho Mahārāja Parīkṣit jen potrestal, když se jednalo o nejnižšího z śūdrů oblečeného za krále, který kopal krávu? Prosím, popiš všechny tyto události, pokud se vztahují k námětům o Pánu Kṛṣṇovi.

Význam

Śaunaku a ṛṣie udivilo, když slyšeli, že zbožný Mahārāja Parīkṣit viníka pouze potrestal a nezabil ho. To naznačuje, že zbožný král jako Mahārāja Parīkṣit měl ihned zabít takového hříšníka, který chtěl oklamat veřejnost tím, že se oblékal jako král, a přitom si zároveň dovolil urážet nejčistší zvíře, krávu. Ṛṣiové si v těch dobách nedovedli vůbec představit, že v pokročilých dnech věku Kali budou nejnižší z śūdrů voleni jako vládci a že budou otvírat organizovaná jatka na zabíjení krav. Každopádně i když veliké ṛṣie moc nezajímalo poslouchat o śūdrakovi, který podváděl lidi a urážel krávu, chtěli o tom slyšet z důvodu, aby viděli, zda událost měla nějaké spojení s Pánem Kṛṣṇou. Zajímali se pouze o náměty o Pánu Kṛṣṇovi, protože vše, co má spojitost s vyprávěním o Kṛṣṇovi, je hodno poslechu. V Bhāgavatamu je mnoho pojednání o sociologii, politice, ekonomice, kultuře atd., ale to vše je ve vztahu s Kṛṣṇou, a proto je to hodno poslechu. Kṛṣṇa je očišťující složkou všeho, bez ohledu na to, o co se jedná. V hmotném světě je všechno nečisté, jelikož je to výtvorem tří hmotných kvalit, ale Kṛṣṇa je očišťujícím faktorem.

1.16.6

Verš

athavāsya padāmbhoja-
makaranda-lihāṁ satām
kim anyair asad-ālāpair
āyuṣo yad asad-vyayaḥ

Synonyma

athavā — jinak; asya — Jeho (Pána Kṛṣṇy); pada-ambhoja — lotosové nohy; makaranda-lihām — těch, kteří líží med z takového lotosového květu; satām — těch, kteří mají existovat věčně; kim anyaiḥ — k čemu je dobré všechno ostatní; asat — iluzorní; ālāpaiḥ — náměty; āyuṣaḥ — délku života; yat — to, co je; asat-vyayaḥ — zbytečným promarněním života.

Překlad

Oddaní Pána jsou zvyklí lízat med, který lze získat z lotosových nohou Pána. K čemu je dobré naslouchat námětům, které jen promarňují náš drahocenný život?

Význam

Pán Kṛṣṇa i Jeho oddaní jsou na transcendentální úrovni, a proto náměty o Pánu Kṛṣṇovi a o Jeho čistých oddaných jsou stejně dobré. Bitva na Kurukṣetře je plná politiky a diplomacie, ale jelikož je to námět spojený s Pánem Kṛṣṇou, Bhagavad-gītā je uctívána po celém světě. Není nutné vyhýbat se politice, ekonomii, sociologii atd., které jsou materiální pro materialistu. Pro čistého oddaného, který je skutečně spojený s Pánem, jsou tyto světské věci transcendentální, pokud jsou vztaženy k Pánu nebo Jeho čistým oddaným. Poslouchali jsme a hovořili o činnostech Pāṇḍuovců a nyní se zabýváme náměty o Mahārājovi Parīkṣitovi, ale jelikož všechna tato témata se vztahují k Pánu Śrī Kṛṣṇovi, jsou zcela transcendentální a čistí oddaní jim se zájmem naslouchají. Této otázce jsme se již věnovali v souvislosti s Bhīṣmadevovými modlitbami.

Náš život není příliš dlouhý a nemáme žádnou jistotu, kdy nám bude nařízeno všechno opustit a odejít někam jinam. Je proto naší povinností dohlédnout na to, abychom ani okamžik svého života nepromarnili s náměty, které se netýkají Pána Kṛṣṇy. Žádný námět, který nemá vztah ke Kṛṣṇovi, není hodný vyslechnutí, ať už je jakkoliv příjemný.

Duchovní planeta Goloka Vṛndāvana, věčné sídlo Pána Kṛṣṇy, má tvar lotosového květu. Dokonce i tehdy, když Pán sestupuje na některou z hmotných planet, projeví tam Své vlastní sídlo v původní podobě. Jeho lotosové nohy tak vždy zůstávají na tomtéž velkém středu lotosového květu. Jeho nohy jsou také stejně krásné jako lotosový květ, a proto se říká, že Pán Kṛṣṇa má lotosové nohy.

Živá bytost je svojí přirozenou podstatou věčná. Nalézá se ve víru zrození a smrti kvůli svému styku s hmotnou energií. Je-li živá bytost od této hmotné energie oproštěna, pak je osvobozená a může se vrátit domů, zpátky k Bohu. Ti, kteří chtějí žít věčně a neměnit svá hmotná těla, nesmí promarnit drahocenný čas s náměty, které se netýkají Pána Kṛṣṇy a Jeho oddaných.

1.16.7

Verš

kṣudrāyuṣāṁ nṛṇām aṅga
martyānām ṛtam icchatām
ihopahūto bhagavān
mṛtyuḥ śāmitra-karmaṇi

Synonyma

kṣudra — velmi malá; āyuṣām — délky života; nṛṇām — lidských bytostí; aṅga — ó Sūto Gosvāmī; martyānām — těch, které jistě čeká smrt; ṛtam — věčný život; icchatām — těch, kteří si přejí; iha — zde; upahūtaḥ — zavolán, aby byl přítomen; bhagavān — zastupující Pána; mṛtyuḥ — vládce smrti, Yamarāja; śāmitra — potlačující; karmaṇi — činnosti.

Překlad

Ó Sūto Gosvāmī, mezi lidmi jsou tací, kteří si přejí osvobození od smrti a věčný život. Unikají před masakrem tím, že zavolají vládce smrti Yamarāje.

Význam

Živá bytost při svém vývoji z nižšího zvířecího života do lidské podoby a na úroveň vyšší inteligence začíná toužit po osvobození ze spárů smrti. Moderní vědci se snaží zamezit smrti rozvojem fyziologicko-chemického poznání, ale běda, vládce smrti Yamarāja je tak krutý, že neušetří život ani vědce samotného. Vědec, který hlásá teorii o zastavení smrti rozvojem vědeckého poznání, se sám stává obětí smrti, když ho Yamarāja povolá. Nejen že nelze zastavit smrt, ale nikdo si ani nemůže prodloužit krátké období svého života ani o jediný zlomek sekundy. Jedinou nadějí, jak se vyhnout krutému masakru Yamarāje, je zavolat ho k poslouchání a opěvování svatého jména Pána. Yamarāja je velký oddaný Pána a rád se nechává pozvat na kīrtany a oběti čistých oddaných, kteří jsou neustále zaměstnáni v oddané službě Pánu. Velcí mudrci v čele se Śaunakou a dalšími proto pozvali Yamarāje, aby se zúčastnil oběti vykonávané v Naimiṣāraṇyi. To bylo dobré pro ty, kteří nechtěli zemřít.

1.16.8

Verš

na kaścin mriyate tāvad
yāvad āsta ihāntakaḥ
etad-arthaṁ hi bhagavān
āhūtaḥ paramarṣibhiḥ
aho nṛ-loke pīyeta
hari-līlāmṛtaṁ vacaḥ

Synonyma

na — ne; kaścit — někdo; mriyate — zemře; tāvat — tak dlouho; yāvat — dokud; āste — je přítomen; iha — zde; antakaḥ — ten, kdo způsobí konec života; etat — tato; artham — příčina; hi — jistě; bhagavān — zástupce Pána; āhūtaḥ — pozván; parama-ṛṣibhiḥ — velkými mudrci; aho — běda; nṛ-loke — v lidské společnosti; pīyeta — nechť pijí; hari-līlā — transcendentální zábavy Pána; amṛtam — nektar pro věčný život; vacaḥ — vyprávění.

Překlad

Dokud je Yamarāja, který si přijde jako smrt pro každého, přítomný zde, nikdo nezahyne. Velcí mudrci pozvali vládce smrti Yamarāje, který je zástupcem Pána. Živé bytosti, které jsou v jeho sevření, by měly využít příležitosti a naslouchat nesmrtelnému nektaru v podobě tohoto vyprávění o transcendentálních zábavách Pána.

Význam

Každému člověku se příčí vyhlídka smrti, ale nikdo neví, jak se jí vyhnout. Nejjistějším způsobem, jak se vyhnout smrti, je zvyknout si naslouchat nektarovým zábavám Pána, jak jsou systematicky vyprávěny ve Śrīmad-Bhāgavatamu. Zde se tedy radí, aby každá živá bytost, která si přeje osvobození od smrti, začala žít tímto způsobem, jak doporučují ṛṣiové vedení Śaunakou.

1.16.9

Verš

mandasya manda-prajñasya
vayo mandāyuṣaś ca vai
nidrayā hriyate naktaṁ
divā ca vyartha-karmabhiḥ

Synonyma

mandasya — líné; manda — ubohé; prajñasya — inteligence; vayaḥ — věk; manda — krátký; āyuṣaḥ — délky života; ca — a; vai — přesně; nidrayā — spánkem; hriyate — stráví; naktam — noc; divā — den; ca — také; vyartha — k ničemu; karmabhiḥ — činnostmi.

Překlad

Líné lidské bytosti s ubohou inteligencí a krátkým životem tráví noc spánkem, a den vykonáváním činností, které jsou k ničemu.

Význam

Méně inteligentní lidé neznají skutečnou hodnotu lidské životní podoby. Lidská podoba je zvláštním darem, který hmotná příroda uděluje živé bytosti v průběhu přísného vnucování svých bolestivých zákonů. Je příležitostí dosáhnout nejvyššího požehnání života, totiž toho, že se vyprostíme ze zapletení opakovaného zrození a smrti. Inteligentní lidé se o tento důležitý dar dobře starají tím, že se horlivě snaží vyprostit z tohoto zapletení. Ale méně inteligentní osoby jsou líné a nejsou schopné ocenit dar lidského těla a dosáhnout osvobození z hmotného otroctví. Více se zajímají o takzvaný hospodářský rozvoj a celý život velice těžce pracují pouze pro smyslový požitek pomíjivého těla. Smyslový požitek dopřávají zákony přírody i nižším zvířatům a lidské bytosti je rovněž předurčeno jisté množství smyslového požitku podle jejího minulého či současného života. Každý by se však měl rozhodně pokusit pochopit, že smyslový požitek není konečným cílem lidského života. Zde je řečeno, že během dne člověk pracuje “k ničemu”, neboť jeho cílem není nic jiného než smyslový požitek. Jak je práce lidských bytostí k ničemu, můžeme zvláště vidět ve velkých a průmyslových městech. Lidská energie vyrábí tolik věcí, ale všechny jsou určeny pro smyslový požitek a ne pro vyproštění se z hmotného otroctví. A po těžké celodenní práci unavený člověk v noci buď spí nebo se věnuje sexuálnímu životu. To je program materialistického civilizovaného života pro méně inteligentní lidi. Proto jsou zde označeni jako líní, nešťastní a žijící jen krátce.

1.16.10

Verš

sūta uvāca
yadā parīkṣit kuru-jāṅgale ’vasat
kaliṁ praviṣṭaṁ nija-cakravartite
niśamya vārtām anatipriyāṁ tataḥ
śarāsanaṁ saṁyuga-śauṇḍir ādade

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; yadā — když; parīkṣit — Mahārāja Parīkṣit; kuru-jāṅgale — v hlavním městě kuruovské říše; avasat — pobýval; kalim — příznaky věku Kali; praviṣṭam — pronikly; nija-cakravartite — na území pod jeho správou; niśamya — když o tom slyšel; vārtām — zprávy; anati-priyām — nepříliš příjemné; tataḥ — potom; śarāsanam — šípy a luk; saṁyuga — dostal příležitost k; śauṇḍiḥ — válečným činnostem; ādade — chopil se.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Zatímco Mahārāja Parīkṣit pobýval v hlavním městě kuruovské říše, na území jeho státu začaly pronikat příznaky věku Kali. Když se o tom dozvěděl, nebylo to pro něho nic příjemného. Přineslo mu to ovšem možnost bojovat. Vzal svůj luk a šípy a připravil se na válečné tažení.

Význam

Státospráva Mahārāje Parīkṣita byla tak dokonalá, že mohl v klidu sedět ve svém hlavním městě. Když se však dověděl, že na území jeho státu už pronikají příznaky věku Kali, tato zpráva se mu vůbec nelíbila. Jaké jsou příznaky věku Kali? Je to (1) nedovolený styk se ženami, (2) pojídání masa, (3) požívání omamných látek a (4) nalézání rozkoše v hazardních hrách. Věk Kali doslova znamená věk hádky a výše uvedené čtyři příznaky v lidské společnosti jsou hlavní příčinou všech sporů. Mahārāja Parīkṣit slyšel, že někteří lidé ve státě už podlehli těmto věcem, a chtěl proti takovým zdrojům nepokojů podniknout okamžité kroky. To znamená, že alespoň do doby Mahārāje Parīkṣita byly takové příznaky ve veřejném životě prakticky neznámé, a jakmile se objevily, král proti nim chtěl okamžitě zakročit. Tato zpráva ho nepotěšila, ale zároveň trochu ano, protože dostal příležitost bojovat. Mahārāja Parīkṣit nemusel bojovat proti malým státům, protože každý se mu mírumilovně podřídil, ale darebáci Kali-yugy dali jeho bojovnému duchu příležitost se projevit. Dokonalý kṣatriyský král se vždy raduje, když dostane příležitost k boji, stejně jako sportovec dychtí po sportovním utkání. Je nesmyslné argumentovat, že ve věku Kali jsou takové příznaky předurčené. Kdyby tomu tak bylo, k čemu by potom byly přípravy k jejich vymýcení? Takovým způsobem argumentují líní a nešťastní lidé. V období dešťů je také předurčený déšť a lidé si přesto předem připravují ochranu. Stejně tak ve věku Kali je jisté, že výše uvedené příznaky proniknou do společenského života, ale povinností státu je zachránit obyvatele před vlivem prostředníků Kaliho. Mahārāja Parīkṣit chtěl potrestat darebáky, kteří holdovali příznakům věku Kali a zachránit tak nevinné občany, jejichž zvyky byly díky náboženské kultuře čisté. Je královou povinností poskytovat takovou ochranu a Mahārāja Parīkṣit jednal naprosto správně, když se připravoval k boji.

1.16.11

Verš

svalaṅkṛtaṁ śyāma-turaṅga-yojitaṁ
rathaṁ mṛgendra-dhvajam āśritaḥ purāt
vṛto rathāśva-dvipapatti-yuktayā
sva-senayā digvijayāya nirgataḥ

Synonyma

su-alaṅkṛtam — velice dobře ozdoben; śyāma — černí; turaṅga — koně; yojitam — zapřažení; ratham — do vozu; mṛga-indra — lev; dhvajam — na vlajce; āśritaḥ — pod ochranou; purāt — z hlavního města; vṛtaḥ — obklopen; ratha — vozataji; aśva — jízdou; dvipapatti — slony; yuktayā — takto vyzbrojen; sva-senayā — společně s pěchotou; digvijayāya — za účelem dobytí; nirgataḥ — vyjel.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit seděl na voze taženém černými koňmi, a jeho vlajka nesla znak lva. Takto ozdoben a obklopen vozataji, jízdou, slony a pěšími vojáky, vyjel z hlavního města, aby dobýval všechny směry.

Význam

Mahārāja Parīkṣit se liší od svého děda Arjuny, protože jeho vůz táhli černí koně a nikoliv bílí. Označil svoji vlajku znakem lva a jeho děd měl na vlajce znak Hanumānjīho. Královské procesí, které doprovázelo Mahārāje Parīkṣita s ozdobenými vozy, jízdou, slony, pěchotou a skupinou, bylo nejen radostí pro oči, ale je také známkou civilizace, která je estetická i na bitevním poli.

1.16.12

Verš

bhadrāśvaṁ ketumālaṁ ca
bhārataṁ cottarān kurūn
kimpuruṣādīni varṣāṇi
vijitya jagṛhe balim

Synonyma

bhadrāśvam — Bhadrāśva; ketumālam — Ketumāla; ca — také; bhāratam — Bhārata; ca — a; uttarān — severní země; kurūn — království kuruovské dynastie; kimpuruṣa-ādīni — a země za severní stranou Himálaje; varṣāṇi — části planety Země; vijitya — dobyl; jagṛhe — vymohl; balim — silou.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit pak dobyl všechny části planety Země — Bharadāśvu, Ketumālu, Bhāratu, severní Kuru, Kimpuruṣu atd. — a vymohl poplatky od jejich vládců.

Význam

Bharadāśva: Část země v okolí Meru Parvaty; rozprostírá se od Gandha-mādana Parvaty až k oceánu slané vody. Popis této varṣi je v Mahābhāratě (Bhīṣma-parva 7.14-18) a vypráví ho Sañjaya Dhṛtarāṣṭrovi.

Mahārāja Yudhiṣṭhira rovněž dobyl tuto varṣu a provincie byla začleněna do správního území jeho říše. Mahārāja Parīkṣit byl už předtím vyhlášen vladařem všech zemí, kterým vládl jeho děd, ale přesto musel ustanovit svoji nadvládu, když vyjel z hlavního města, aby vymohl od těchto států poplatky.

Ketumāla: Tato planeta Země je rozdělena sedmi oceány na sedm dvīpů a ústřední dvīp zvaný Jambūdvīp rozděluje osm velkých pohoří na devět částí zvaných varṣi. Jednou z těchto devíti varṣ je Bhārata-varṣa a Ketumāla je rovněž popsána jako jedna z těchto varṣ. Je řečeno, že v Ketumāla varṣe jsou nejkrásnější ženy. Tuto varṣu také dobyl Arjuna. Popis této části světa najdeme v Mahābhāratě (Sabhā 28.6).

Je řečeno, že tato část světa se nalézá na západní straně Meru Parvaty a obyvatelé této provincie se dožívali deseti tisíc let (Bhīṣma-parva 6.31). Lidské bytosti žijící na této části zeměkoule mají zlatou barvu a ženy připomínají nebeské anděly. Obyvatelé jsou osvobozeni od všech nemocí a smutku.

Bhārata-varṣa: Tato část světa je rovněž jednou z devíti varṣ Jambūdvīpu. Popis Bhārata-varṣi podává Mahābhārata (Bhīṣma-parva, kapitoly 9 a 10).

Ve středu Jambūdvīpu je Ilāvṛta-varṣa, a na jih od Ilāvṛta-varṣi je Hari-varṣa. Popis těchto varṣ podává Mahābhārata (Sabhā-parva 28.7-8) následujícím způsobem:

nagarāṁś ca vanāṁś caiva
nadīś ca vimalodakāḥ
puruṣān deva-kalpāṁś ca
nārīś ca priya-darśanāḥ

adṛṣṭa-pūrvān subhagān
sa dadarśa dhanañjayaḥ
sadanāni ca śubhrāṇi
nārīś cāpsarasāṁ nibhāḥ

Zde je řečeno, že ženy v obou těchto varṣách jsou krásné a některé se vyrovnají Apsarām neboli nebeským ženám.

Uttarakuru: Podle védské geografie se nejsevernější část Jambūdvīpu nazývá Uttarakuru-varṣa. Ze tří stran ji obklopuje oceán slané vody a hora Śṛṅgavān ji odděluje od Hiraṇmaya-varṣi.

Kimpuruṣa-varṣa: Rozprostírá se na sever od velkého Himálaje, který je osmdesát tisíc mil dlouhý a vysoký a šestnáct tisíc mil široký. Tyto části světa rovněž dobyl Arjuna (Sabhā 28.1-2). Kimpuruṣové jsou potomci dcery Dakṣi. Když Mahārāja Yudhiṣṭhira vykonával oběť koně, obyvatelé těchto zemí se obřadu také zúčastnili a zaplatili králi své poplatky. Tato část světa se nazývá Kimpuruṣa-varṣa nebo někdy himálajské provincie (Himavatī). Je řečeno, že Śukadeva Gosvāmī se narodil v těchto himálajských provinciích a že přišel do Bhārata-varṣi přes himálajské země.

Jinými slovy, Mahārāja Parīkṣit dobyl celý svět. Dobyl všechny kontinenty sousedící se všemi moři a oceány ve všech směrech, to znamená východní, západní, severní a jižní část světa.

1.16.13-15

Verš

tatra tatropaśṛṇvānaḥ
sva-pūrveṣāṁ mahātmanām
pragīyamāṇaṁ ca yaśaḥ
kṛṣṇa-māhātmya-sūcakam

ātmānaṁ ca paritrātam
aśvatthāmno ’stra-tejasaḥ
snehaṁ ca vṛṣṇi-pārthānāṁ
teṣāṁ bhaktiṁ ca keśave

tebhyaḥ parama-santuṣṭaḥ
prīty-ujjṛmbhita-locanaḥ
mahā-dhanāni vāsāṁsi
dadau hārān mahā-manāḥ

Synonyma

tatra tatra — všude, kam král zavítal; upaśṛṇvānaḥ — neustále slyšel; sva-pūrveṣām — o svých předcích; mahā-ātmanām — kteří byli velkými oddanými Pána; pragīyamāṇam — těm, kteří ho takto oslovovali; ca — také; yaśaḥ — slávu; kṛṣṇa — Pán Kṛṣṇa; māhātmya — slavné činy; sūcakam — naznačující; ātmānam — jeho vlasní já; ca — také; paritrātam — osvobodil; aśvatthāmnaḥ — Aśvatthāmy; astra — zbraň; tejasaḥ — mocné paprsky; sneham — náklonnost; ca — také; vṛṣṇi-pārthānām — mezi potomky Vṛṣṇiho a potomky Pṛthy; teṣām — ti všichni; bhaktim — oddanost; ca — také; keśave — k Pánu Kṛṣṇovi; tebhyaḥ — k nim; parama — krajně; santuṣṭaḥ — potěšen; prīti — přitažlivost; ujjṛmbhita — potěšeně otevřené; locanaḥ — ten, kdo má takové oči; mahā-dhanāni — hodnotné bohatství; vāsāṁsi — oblečení; dadau — dával milodarem; hārān — náhrdelník; mahā-manāḥ — ten, kdo má širší rozhled.

Překlad

Všude, kam král zavítal, neustále slyšel o slávě svých velkých předků, kteří byli všichni oddanými Pána, a také o slavných činech Pána Kṛṣṇy. Slyšel také, jak jeho samotného Pán ochránil před mocným žárem Aśvatthāmovy zbraně. Lidé rovněž hovořili o veliké náklonnosti mezi potomky Vṛṣṇiho a Pṛthy plynoucí z velké oddanosti, kterou Pṛthā a její potomci měli k Pánu Keśavovi. Král, kterého velice potěšili zpěváci opěvující tuto slávu, otevřel oči s velkým uspokojením. Při jeho velkodušnosti mu bylo potěšením darovat jim velice cenné náhrdelníky a oděvy.

Význam

Král a velké osobnosti ve státě jsou vítáni proslovy. Je to zvykem od nepaměti a Mahārāja Parīkṣit jako jeden ze známých světových vladařů byl rovněž vítán proslovy ve všech částech světa, které navštívil. Námětem těchto uvítacích projevů byl Kṛṣṇa. Kṛṣṇa znamená Kṛṣṇa a Jeho věční oddaní, stejně jako král znamená král a jeho blízcí společníci.

Kṛṣṇa a Jeho čistí oddaní nemohou být nikdy odděleni, a proto oslavovat oddaného znamená oslavovat Kṛṣṇu a naopak. Mahārāje Parīkṣita by netěšilo naslouchat o slávě svých předků jako byl Mahārāja Yudhiṣṭhira a Arjuna, kdyby se to nepojilo s činy Pána Kṛṣṇy. Pán sestupuje zvláště proto, aby osvobodil Své oddané (paritrānāya sādhūnām). Oddaní jsou oslavováni přítomností Pána, protože nemohou žít ani na okamžik bez přítomnosti Pána a Jeho různých energií. Pán je pro oddaného přítomen Svými činy a slávou, a proto Mahārāja Parīkṣit cítil Jeho přítomnost, když byly oslavovány činy Pána, zvláště jak zachránil krále v lůně jeho matky. Oddaní Pána nejsou nikdy v nebezpečí, ale v hmotném světě, kde číhají různá nebezpečí na každém kroku, se někdy zdánlivě dostanou do nebezpečných situací, a když jsou Pánem zachráněni, Pán je oslavován. Pán Kṛṣṇa by nebyl oslavován jako mluvčí Bhagavad-gīty, kdyby na Kuruovském bitevním poli nestáli Jeho oddaní Pāṇḍuovci. O všech těchto činech Pána se mluvilo v uvítacích projevech a Mahārāja Parīkṣit, který byl plně uspokojen, řečníky odměňoval. Rozdíl mezi dnešními a tehdejšími uvítacími projevy spočívá v tom, že dříve byly tyto projevy určeny osobám jako byl Mahārāja Parīkṣit. Projevy byly plné faktů a skutečných postav, a ti, kteří je přednášeli, dostali náležitou odměnu, zatímco v současné době uvítací projevy nehovoří vždy o skutečnosti, ale často jsou plné lichotivých lží, aby potěšily toho, kdo je právě u moci, a ubohý adresát zřídkakdy přednašeče těchto uvítacích proslovů odmění.

1.16.16

Verš

sārathya-pāraṣada-sevana-sakhya-dautya-
vīrāsanānugamana-stavana-praṇāmān
snigdheṣu pāṇḍuṣu jagat-praṇatiṁ ca viṣṇor
bhaktiṁ karoti nṛ-patiś caraṇāravinde

Synonyma

sārathya — přijetí místa vozataje; pāraṣada — přijetí vůdčího postavení ve shromáždění při oběti Rājasūya; sevana — neustálé zaměstnání mysli ve službě Pánu; sakhya — myslet na Pána jako na přítele; dautya — přijetí postavení poslíčka; vīra-āsana — přijetí postavení nočního hlídače s vytaženým mečem; anugamana — kráčení ve stopách; stavana — pronášení modliteb; praṇāmān — skládání poklon; snigdheṣu — těm, kteří se podřizují vůli Pána; pāṇḍuṣu — synům Pāṇḍua; jagat — vesmírný; praṇatim — ten, Jehož všichni poslouchají; ca — a; viṣṇoḥ — Viṣṇua; bhaktim — oddanost; karoti — činí; nṛ-patiḥ — král; caraṇa-aravinde — Jeho lotosovým nohám.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit slyšel, že ze Své bezpříčinné milosti Pán Kṛṣṇa (Viṣṇu), Jehož poslouchají všichni v celém vesmíru, poskytoval oddaným synům Pāṇḍua všechny možné služby a podle jejich vůle přijímal postavení vozataje, vůdčí osobnosti, poslíčka, přítele, nočního hlídače atd., poslouchal je jako sluha a skládal jim poklony jako ten, kdo je mladší věkem. Když toto slyšel, Mahārāje Parīkṣita zaplavila oddanost lotosovým nohám Pána.

Význam

Pán Kṛṣṇa je pro čisté oddané jako byli Pāṇḍuovci vším. Byl pro ně Svrchovaným Pánem, duchovním mistrem, uctívaným Božstvem, vůdcem, vozatajem, přítelem, sluhou, poslíčkem a vším, na co pomysleli. Takto Pán opětoval pocity Pāṇḍuovců. Mahārāja Parīkṣit byl jako čistý oddaný Pána schopen ocenit Pánovo transcendentální opětování pocitů s Jeho oddanými, a sám byl proto zaplaven dojetím při pomyšlení na Pánovo jednání. Jednoduše tím, že oceníme jednání Pána s Jeho čistými oddanými, můžeme dosáhnout spasení. Pánovo jednání s Jeho oddanými vypadá jako obyčejné lidské jednání, ale ten, kdo ho doopravdy pozná, okamžitě získá oprávnění k návratu zpátky domů, zpátky k Bohu. Pāṇḍuovci byli tak poddajní vůli Pána, že jim nebylo zatěžko obětovat ve službě Jemu jakékoliv množství energie, a tímto ryzím odhodláním si zajistili Pánovu milost v libovolné formě, jakou si přáli.

1.16.17

Verš

tasyaivaṁ vartamānasya
pūrveṣāṁ vṛttim anvaham
nātidūre kilāścaryaṁ
yad āsīt tan nibodha me

Synonyma

tasya — Mahārāje Parīkṣita; evam — takto; vartamānasya — neustále pohrouženého do takových myšlenek; pūrveṣām — na své předky; vṛttim — dobré zaměstnání; anvaham — den za dnem; na — ne; ati-dūre — daleko; kila — vskutku; āścaryam — udivující; yat — to; āsīt — bylo; tat — co; nibodha — vězte; me — ode mne.

Překlad

Nyní slyšte, co se stalo, když Mahārāja Parīkṣit trávil své dny nasloucháním o dobrých činnostech svých předků a byl pohroužen do myšlenek na ně.

1.16.18

Verš

dharmaḥ padaikena caran
vicchāyām upalabhya gām
pṛcchati smāśru-vadanāṁ
vivatsām iva mātaram

Synonyma

dharmaḥ — osobnost náboženských zásad; padā — noha; ekena — jen na jedné; caran — pohybující se; vicchāyām — zastíněn smutkem; upalabhya — potkal; gām — krávu; pṛcchati sma — zeptal se; aśru-vadanām — se slzami na tváři; vivatsām — ta, která ztratila své potomky; iva — jako; mātaram — matka.

Překlad

Osobnost náboženských zásad Dharma se procházel po kraji v podobě býka. Potkal osobnost Země v podobě krávy, která vypadala smutně jako matka, která přišla o své dítě. Měla slzy v očích a krása jejího těla byla ztracená. Dharma se proto otázal Země následovně.

Význam

Býk je symbolem mravních zásad a kráva je představitelkou Země. Když jsou býk a kráva šťastní, musíme chápat, že lidé na světě jsou také ve šťastné náladě. Důvodem je to, že býk pomáhá při produkci obilí na zemědělských polích a kráva dává mléko, zázrak plný všech výživných hodnot. Lidská společnost proto velice svědomitě pečuje o tato dvě důležitá zvířata, aby se mohla procházet všude a byla šťastná. V současné době, v tomto věku Kali, však třída lidí, která nezná bráhmanskou kulturu, zabíjí býky i krávy na jatkách a jí je jako potravu. Býka a krávu je možné ochránit pro dobro celé lidské společnosti jednoduše tím, když se rozšíří bráhmanská kultura jakožto vrchol dokonalosti všech kulturních systémů. Rozvojem takové kultury se náležitě udržuje morálka společnosti, a bez jakékoliv vedlejší snahy je tak možné dosáhnout míru a blahobytu. Jakmile bráhmanská kultura upadá, s krávou a býkem se zachází špatně a výsledek se pak projeví následujícím způsobem.

1.16.19

Verš

dharma uvāca
kaccid bhadre ’nāmayam ātmanas te
vicchāyāsi mlāyateṣan mukhena
ālakṣaye bhavatīm antarādhiṁ
dūre bandhuṁ śocasi kañcanāmba

Synonyma

dharmaḥ uvāca — Dharma se otázal; kaccit — zdali; bhadre — ó ženo; anāmayam — silný a zdravý; ātmanaḥ — já; te — tebe; vicchāyā asi — vypadá být zastíněné smutkem; mlāyatā — který zatemňuje; īṣat — zlehka; mukhena — ve tváři; ālakṣaye — vypadáš; bhavatīm — na tebe; antarādhim — nějaká nemoc uvnitř; dūre — velice vzdálený; bandhum — přítel; śocasi — myslíš na; kañcana — někdo; amba — ó matko.

Překlad

Dharma (v podobě býka) se zeptal: Ó ženo, opouští tě zdraví a síla? Proč tě zahaluje stín smutku? Tvá tvář jako kdyby zčernala. Trpíš snad nějakou vnitřní nemocí nebo myslíš na nějakého příbuzného, který je daleko?

Význam

Lidé na světě v tomto věku Kali jsou neustále sužováni úzkostí. Každý je postižen nějakým soužením. Už z tváří lidí tohoto věku můžeme vyčíst obraz jejich mysli. Každý cítí nepřítomnost svého příbuzného, který je daleko od domova. Zvláštním rysem věku Kali je, že žádné rodině není dáno žít společně. Otec musí žít daleko od syna, aby vydělal na živobytí, manželka žije daleko od manžela a tak dále. Lidé trpí vnitřními nemocemi, jsou odloučeni od svých nejdražších a naplněni úzkostí o udržení své dané situace. To jsou pouze některé důležité faktory zapříčiňující to, že lidé tohoto věku jsou stále nešťastní.

1.16.20

Verš

pādair nyūnaṁ śocasi maika-pādam
ātmānaṁ vā vṛṣalair bhokṣyamāṇam
āho surādīn hṛta-yajña-bhāgān
prajā uta svin maghavaty avarṣati

Synonyma

pādaiḥ — o tři nohy; nyūnam — připraven; śocasi — naříkáš-li proto; mā — má; eka-pādam — pouze jedna noha; ātmānam — vlastní tělo; vā — nebo; vṛṣalaiḥ — protizákonnými jedlíky masa; bhokṣyamāṇam — vykořisťována; āhoḥ — v oběti; sura-ādīn — autorizovaní polobozi; hṛta-yajña — připraveni o obětní; bhāgān — podíl; prajāḥ — živé bytosti; uta — zvyšující; svit — zdali; maghavati — v hladomoru a nouzi; avarṣati — pro nedostatek deště.

Překlad

Ztratil jsem tři nohy a stojím teď jen na jedné. Naříkáš snad nad mým stavem? Nebo cítíš velikou úzkost proto, že od nynějška tě budou vykořisťovat hříšní jedlíci masa? Nebo lituješ toho, že polobozi přišli o svůj podíl na obětinách, jelikož se už žádné oběti nevykonávají? Nebo jsi smutná pro živé bytosti, které musí trpět hladomorem a suchem?

Význam

S rozvojem věku Kali bude postupně ubývat zvláště čtyř věcí, a to délky života, milosti, paměti a mravních neboli náboženských zásad. Jelikož zásady náboženství, Dharma, se ze tří čtvrtin vytratí, symbolický býk stál pouze na jedné noze. Když jsou tři čtvrtiny obyvatelstva celého světa bezbožné, situace pro zvířata se mění v peklo. Ve věku Kali vytváří bezbožná civilizace mnoho takzvaných náboženských společností, které přímo či nepřímo popírají Osobnost Boha, a společnosti bez víry tak činí pro zdravější složku lidí svět neobyvatelným. Existují různé třídy lidských bytostí podle jejich víry v Nejvyšší Osobnost Božství. Prvotřídní věřící lidé jsou vaiṣṇavové a brāhmaṇové, potom následují kṣatriyové, dále vaiśyové, śūdrové, mlecchové, yavanové a nakonec caṇḍālové. Degradace lidských kvalit začíná u mlecchů a životní stav caṇḍālů je tím nejhorším stupněm lidské degradace. Žádný z těchto termínů, které uvádí védská literatura, není určen pro nějakou zvláštní společnost nebo pro narození v určité rodině. Jsou to různé obecné kvalifikace lidských bytostí. Nikdy se nejedná o rodné právo nebo o společnost. Člověk může získat příslušné kvalifikace vlastní snahou, a tak se ze syna vaiṣṇavy může stát mleccha a ze syna caṇḍāly se může stát osobnost na vyšším stupni než je brāhmaṇa. Vše záleží na úrovni jejich styku a důvěrného vztahu s Nejvyšším Pánem.

Jedlíci masa se obvykle nazývají mlecchové. Ale ne každý, kdo jí maso, je mleccha. Ti, kteří jedí maso v souladu s příkazy písem, nejsou mlecchové, ale ti, kteří jedí maso bez omezení, mlecchové jsou. Hovězí maso je v písmech zakázané, a býkům a kravám poskytují následovníci Ved zvláštní ochranu. V tomto věku Kali však lidé zneužívají těl býků a krav jak se jim zlíbí a tím si přivozují různá utrpení.

Lidé tohoto věku nevykonávají žádné oběti. Obyvatelstvo mlecchů se pramálo zajímá o vykonávání obětí, přestože tato činnost je nezbytná pro osoby, které se věnují hmotnému smyslovému požitku. Bhagavad-gītā (3.14-16) vykonávání obětí silně doporučuje.

Stvořitel Brahmā stvořil živé bytosti, a aby je vedl po cestě zpátky k Bohu, stvořil také systém vykonávání obětí. Systém je takový, že živé bytosti mají žít z obilí a zeleniny, a tím, že budou jíst takovou potravu, získají životní sílu v těle v podobě krve a símě. Z krve a símě pak jedna živá bytost může vytvářet další živé bytosti. Produkci obilí, trávy atd. však umožňuje déšť, a déšť přichází zásluhou vykonávání doporučených obětí. Tyto oběti se řídí podle Ved — Sāma, Yajur, Ṛg a Atharva. V Manu-smṛti je uvedeno, že obětováním na oltáři ohně je potěšen bůh Slunce. Je-li bůh Slunce potěšen, pak náležitě shromažďuje vodu z moří a na nebi se tak tvoří dostatečné mraky a padá déšť. Když dostatečně prší, produkce obilí uspokojí lidi i všechna zvířata, a živá bytost tak má dostatek energie k progresívním činnostem. Mlecchové ovšem plánují, jak stavět jatka pro zabíjení býků a krav a dalších zvířat a myslí si, že budou prosperovat tím, když zvýší počet továren a budou žít ze zvířecí stravy, aniž by se starali o vykonávání obětí a produkci obilí. Určitě však vědí, že i pro zvířata musí pěstovat trávu a zeleninu; jinak zvířata nemohou žít. A aby získali trávu pro zvířata, potřebují dostatečný déšť. Nakonec tedy nutně závisejí na milosti polobohů, jako jsou bůh Slunce, Indra a Candra, a tyto polobohy je nutné uspokojit vykonáváním obětí.

Jak jsme již několikrát uvedli, tento hmotný svět je druhem vězení. Polobozi jsou služebníci Pána, kteří dohlížejí na správný chod vězení. Tito polobozi chtějí vidět, aby se vzpurné živé bytosti, které chtějí žít bez víry, postupně obracely ke svrchované moci Pána. Proto písma doporučují systém obětí.

Materialističtí lidé chtějí tvrdě pracovat a užívat výsledků své práce pro smyslový požitek. Proto se na každém svém kroku v životě dopouštějí mnoha různých hříchů. Ti, kdo se však vědomě zaměstnávají oddanou službou Pánu, jsou vůči všem hříchům a ctnostem transcendentální. Jejich činnosti nejsou poznamenané znečištěním tří kvalit hmotné přírody. Oddaný nemusí vykonávat žádné předepsané oběti, protože jeho samotný život je symbolem oběti. Ale lidé, kteří se zaměstnávají plodonosnými činnostmi pro smyslový požitek, musí vykonávat předepsané oběti, protože to je jediný způsob, jak se mohou osvobodit od reakcí na všechny hříchy, kterých se při své ploduchtivé práci dopustili. Oběť je prostředkem jak zneutralizovat tyto nahromaděné hříchy. Polobohy těší vykonávání takových obětí, stejně jako vězeňské dozorce těší, když se vězňové chovají jako poslušní poddaní. Pán Caitanya ovšem doporučil pouze jedinou yajñu neboli oběť, zvanou saṅkīrtana-yajña, zpívání Hare Kṛṣṇa, kterého se může zúčastnit každý. Oddaní i ploduchtiví pracovníci tak mohou z vykonávání saṅkīrtana-yajñi vytěžit stejný prospěch.

1.16.21

Verš

arakṣyamāṇāḥ striya urvi bālān
śocasy atho puruṣādair ivārtān
vācaṁ devīṁ brahma-kule kukarmaṇy
abrahmaṇye rāja-kule kulāgryān

Synonyma

arakṣyamāṇāḥ — nechráněné; striyaḥ — ženy; urvi — na Zemi; bālān — děti; śocasi — cítíš soucit; atho — jako takové; puruṣa-ādaiḥ — muži; iva — tak; ārtān — ti, kteří jsou nešťastní; vācam — slovník; devīm — bohyně; brahma-kule — v rodině brāhmaṇy; kukarmaṇi — jednání proti zásadám náboženství; abrahmaṇye — osoby stavící se proti bráhmanské kultuře; rāja-kule — ve vládnoucích rodinách; kula-agryān — většina všech rodin (brāhmaṇové).

Překlad

Máš výčitky svědomí za nešťastné ženy a děti, které nesvědomití lidé ponechali opuštěné? Nebo jsi nešťastná, že s bohyní učenosti zacházejí brāhmaṇové zvyklí jednat proti zásadám náboženství? Nebo tě mrzí, když vidíš, že brāhmaṇové se uchylují k vládním rodinám, které nectí bráhmanskou kulturu?

Význam

Ve věku Kali budou ženy a děti společně s brāhmaṇy a kravami hrubě zanedbáváni a ponecháváni bez ochrany. Nedovolený styk se ženami v tomto věku přinese to, že o mnoho žen a dětí se nebude nikdo starat. Ženy se za těchto okolností budou snažit být nezávislé na ochraně mužů a manželství se bude uzavírat způsobem formální dohody mezi mužem a ženou. Děti ve většině případů nedostanou náležitou péči. Brāhmaṇové jsou tradičně inteligentní lidé a tak budou schopni pochytit moderní vzdělání nejvyšší úrovně, ale ve věcech mravních a náboženských zásad se stanou nejpokleslejšími z lidí. Vzdělání a špatný charakter se k sobě nehodí, ale budou se bohužel objevovat společně. Vládnoucí představitelé jako třída budou zatracovat podstatu védského poznání a raději budou vytvářet takzvaný sekulární stát, a takzvaní vzdělaní brāhmaṇové se nechají od těchto bezohledných vládců kupovat. I filozof a autor mnoha knih o náboženských zásadách přijme vysoké místo ve vládě, což odporuje všem morálním zákonům śāster. Brāhmaṇům se výslovně zakazuje přijímat takovou službu. Ale v tomto věku nejenže přijmou takovou službu, ale učiní tak i v případě, kdy bude těch nejnižších kvalit. To jsou některé z příznaků věku Kali, které škodí všeobecnému blahu lidské společnosti.

1.16.22

Verš

kiṁ kṣatra-bandhūn kalinopasṛṣṭān
rāṣṭrāṇi vā tair avaropitāni
itas tato vāśana-pāna-vāsaḥ-
snāna-vyavāyonmukha-jīva-lokam

Synonyma

kim — zdali; kṣatra-bandhūn — nevhodní vládci; kalinā — vlivem věku Kali; upasṛṣṭān — zmateni; rāṣṭrāṇi — státní záležitosti; vā — nebo; taiḥ — jimi; avaropitāni — uvedené do nepořádku; itaḥ — zde; tataḥ — tam; vā — nebo; aśana — přijímání potravy; pāna — pití; vāsaḥ — obydlí; snāna — koupel; vyavāya — pohlavní styk; unmukha — mající sklony; jīva-lokam — lidská společnost.

Překlad

Takzvaní vládci jsou nyní zmateni vlivem tohoto věku Kali a uvedli všechny státní záležitosti do naprostého zmatku. Naříkáš nad tímto nepořádkem? Obyčejní lidé nyní nenásledují pravidla a předpisy pro jedení, spaní, pití, páření se atd. a mají sklony věnovat se tomu kdekoliv a kdykoliv. Jsi nešťastná kvůli tomu?

Význam

Jisté životní potřeby máme stejné jako nižší zvířata, a to je jedení, spaní, strachování se a páření se. Tyto tělesné požadavky mají jak lidé, tak zvířata. Člověk však tyto touhy nesmí uspokojovat jako zvíře, ale jako lidská bytost. Pes se může beze studu pářit s fenkou na veřejnosti před očima všech, ale když to udělá člověk, bude se to považovat za veřejnou nepřístojnost a bude následovat soudní postih. Pro lidskou bytost tedy existují jistá pravidla a předpisy, a to i pro plnění běžných požadavků. Od těchto pravidel a předpisů lidská společnost upouští tehdy, když je zmatena vlivem věku Kali. V tomto věku se lidé věnují takovým životním nezbytnostem bez jakýchkoliv omezení, a tento úpadek společenských a mravních zákonů je jistě žalostný vzhledem k neblahým následkům, které takové zvířecí chování přináší. V tomto věku otcové a ochránci nejsou nadšení s chováním svých svěřenců. Měli by vědět, že mnoho nevinných dětí se stává obětí špatné společnosti, která vzniká vlivem tohoto věku Kali. Ze Śrīmad-Bhāgavatamu víme, jak Ajāmila, nevinný syn brāhmaṇy, kráčel po cestě a viděl śūdrovský pár v sexuálním objetí. To zaujalo chlapcovu pozornost a později padl za oběť všemožné zhýralosti. Z čistého brāhmaṇy poklesl na úroveň zkaženého ubožáka, a to vše kvůli špatné společnosti. V tehdejších dobách byl jen jeden Ajāmila, ale v tomto věku Kali se ubozí nevinní studenti stávají každý den obětí kin, která přitahují muže pouze k pohlavnímu životu. Takzvaní vládci jsou zcela nepřipravení pro práci kṣatriyů. Kṣatriyové jsou určeni pro vládnutí, stejně jako brāhmaṇové jsou určeni pro rozvíjení poznání a vedení. Slovo kṣatra-bandhu označuje takzvané vládce neboli osoby povýšené na místa vládců bez náležité přípravy, kterou poskytuje kultura a tradice. V dnešní době se na tato význačná místa dostávají podle hlasů lidí, kteří jsou sami pokleslí co se týče životních pravidel a předpisů. Jak mohou takoví lidé vybrat správného člověka, když jejich vlastní život je zcela pod úrovní? Vlivem věku Kali je tedy vše postavené na hlavu ve všech oblastech, politicky, společensky i nábožensky, a pro duševně zdravého člověka je to velice žalostný stav.

1.16.23

Verš

yadvāmba te bhūri-bharāvatāra-
kṛtāvatārasya harer dharitri
antarhitasya smaratī visṛṣṭā
karmāṇi nirvāṇa-vilambitāni

Synonyma

yadvā — může to být; amba — ó matko; te — tvůj; bhūri — těžké; bhara — břímě; avatāra — snižující břímě; kṛta — učinil; avatārasya — toho, který inkarnoval; hareḥ — Pána Śrī Kṛṣṇy; dharitri — ó Země; antarhitasya — na Něho, Jenž je nyní z dohledu; smaratī — když myslíš na; visṛṣṭā — všechny vykonané; karmāṇi — činnosti; nirvāṇa — spasení; vilambitāni — to, co přináší.

Překlad

Ó matko Země, Hari, Nejvyšší Osobnost Božství, sestoupil jako Pán Śrī Kṛṣṇa, aby zmenšil tvé těžké břímě. Všechny Jeho činnosti zde jsou transcendentální a upevňují cestu osvobození. Nyní jsi ztratila Jeho přítomnost. Pravděpodobně teď myslíš na tyto činnosti a je ti líto, že tu už nejsou.

Význam

Činnosti Pána v sobě zahrnují osvobození, ale jsou lahodnější, nežli rozkoš získaná z nirvāṇy neboli z vysvobození. Podle Śrīly Jīvy Gosvāmīho a Viśvanātha Cakravartīho Ṭhākura má zde použité slovo nirvāṇa-vilambitāni význam “to, co snižuje hodnotu osvobození”. Aby člověk dosáhl nirvāṇy, osvobození, musí se podrobit přísné tapasyi neboli odříkání, ale Pán je tak milostivý, že sestupuje, aby zmenšil zátěž Země. Když bude člověk jednoduše vzpomínat na Jeho činnosti, může zavrhnout rozkoš, kterou přináší nirvāṇa, a dosáhnout transcendentálního sídla Pána, aby žil v Jeho společnosti, věčně zaměstnán v blažené láskyplné službě Jemu.

1.16.24

Verš

idaṁ mamācakṣva tavādhi-mūlaṁ
vasundhare yena vikarśitāsi
kālena vā te balināṁ balīyasā
surārcitaṁ kiṁ hṛtam amba saubhagam

Synonyma

idam — toto; mama — mi; ācakṣva — laskavě sděl; tava — tvé; ādhimūlam — hlavní příčinu tvého utrpení; vasundhare — ó ty, která oplýváš vším bohatstvím; yena — kterou; vikarśitā asi — tolik zesláblá; kālena — vlivem času; vā — nebo; te — tvé; balinām — velice mocné; balīyasā — mocnější; sura-arcitam — uctívané polobohy; kim — zdali; hṛtam — odebrané; amba — matko; saubhagam — štěstí.

Překlad

Matko, jsi oceánem všeho bohatství. Prosím, sděl mi hlavní důvod svého trápení, ze kterého jsi tolik zeslábla. Myslím, že mocný vliv času, který přemáhá i ty nejmocnější, ti nejspíš silou vzal všechno štěstí, kterému se klaněli i polobozi.

Význam

Milostí Pána je každá planeta stvořena se vším potřebným ke své existenci. Nejenže je tedy tato Země vybavena vším bohatstvím pro život svých obyvatel, ale když na ni Pán sestoupí, celá Země rozkvete takovým bohatstvím, že ji uctívají i obyvatelé nebes. Vůlí Pána se však celá Země může také ihned změnit. Pán může Svojí vůlí učinit i změnit cokoliv jak se Mu zlíbí, a nikdo si tedy o sobě nemá myslet, že je soběstačný nebo nezávislý na Pánu.

1.16.25

Verš

dharaṇy uvāca
bhavān hi veda tat sarvaṁ
yan māṁ dharmānupṛcchasi
caturbhir vartase yena
pādair loka-sukhāvahaiḥ

Synonyma

dharaṇī uvāca — matka Země odpověděla; bhavān — ty; hi — jistě; veda — znáš; tat sarvam — vše, na co ses mě tázal; yat — to; mām — ode mne; dharma — ó osobnosti náboženských zásad; anupṛcchasi — ptal ses mě popořadě; caturbhiḥ — na čtyřech; vartase — existuješ; yena — jimiž; pādaiḥ — nohama; loka — na každé planetě; sukha-āvahaiḥ — zvětšování štěstí.

Překlad

Božstvo Země (v podobě krávy) takto odpovědělo osobnosti náboženských zásad (v podobě býka): Ó Dharmo, vše, na co ses mě tázal, se dozvíš. Pokusím se ti na všechny otázky odpovědět. Také jsi kdysi stál na čtyřech nohou a milostí Pána jsi zvětšoval štěstí po celém vesmíru.

Význam

Zásady náboženství stanovil Samotný Pán a exekutorem těchto zákonů je Dharmarāja neboli Yamarāja. Tyto zásady fungovaly plně ve věku Satya-yuga, v Tretā-yuze jsou omezeny o jednu čtvrtinu, ve Dvāpara-yuze jsou omezeny na polovinu a v Kali-yuze jsou omezeny na jednu čtvrtinu, postupně klesají k nulovému bodu, a pak nastává zničení. Štěstí na světě je úměrné tomu, jak se dodržují náboženské zásady, individuálně či kolektivně. Skutečnou chrabrostí je dodržovat tyto zásady i přes veškeré těžkosti. Tak může být člověk během celého života šťastný a nakonec se vrátit k Bohu.

1.16.26-30

Verš

satyaṁ śaucaṁ dayā kṣāntis
tyāgaḥ santoṣa ārjavam
śamo damas tapaḥ sāmyaṁ
titikṣoparatiḥ śrutam

jñānaṁ viraktir aiśvaryaṁ
śauryaṁ tejo balaṁ smṛtiḥ
svātantryaṁ kauśalaṁ kāntir
dhairyaṁ mārdavam eva ca

prāgalbhyaṁ praśrayaḥ śīlaṁ
saha ojo balaṁ bhagaḥ
gāmbhīryaṁ sthairyam āstikyaṁ
kīrtir māno ’nahaṅkṛtiḥ

ete cānye ca bhagavan
nityā yatra mahā-guṇāḥ
prārthyā mahattvam icchadbhir
na viyanti sma karhicit

tenāhaṁ guṇa-pātreṇa
śrī-nivāsena sāmpratam
śocāmi rahitaṁ lokaṁ
pāpmanā kalinekṣitam

Synonyma

satyam — pravdivost; śaucam — čistota; dayā — nesnášenlivost vůči neštěstí druhých; kṣāntiḥ — sebekontrola i v případě, kdy je důvod k hněvu; tyāgaḥ — velkodušnost; santoṣaḥ — sebeuspokojenost; ārjavam — přímočarost; śamaḥ — upnutí mysli; damaḥ — vláda nad smyslovými orgány; tapaḥ — zodpovědnost; sāmyam — nerozlišování mezi přítelem a nepřítelem; titikṣā — tolerance k přestupkům druhých; uparatiḥ — lhostejnost ke ztrátě a zisku; śrutam — dodržování příkazů písem; jñānam — poznání (seberealizace); viraktiḥ — odpoutanost od smyslového požitku; aiśvaryam — vůdcovství; śauryam — rytířskost; tejaḥ — vliv; balam — umožňování nemožného; smṛtiḥ — vykonávat svoji řádnou povinnost; svātantryam — nezáviset na druhých; kauśalam — zručnost ve všem konání; kāntiḥ — krása; dhairyam — nedotčenost i při nepokojích; mārdavam — dobrosrdečnost; eva — takto; ca — také; prāgalbhyam — důvtipnost; praśrayaḥ — vznešenost; śīlam — způsobnost; sahaḥ — odhodlanost; ojaḥ — dokonalé poznání; balam — náležité vykonávání; bhagaḥ — předmět požitku; gāmbhīryam — veselost; sthairyam — nehybnost; āstikyam — věrnost; kīrtiḥ — proslulost; mānaḥ — hoden uctívání; anahaṅkṛtiḥ — skromnost; ete — to vše; ca anye — a mnoho jiného; ca — a; bhagavan — Osobnost Božství; nityāḥ — trvající věčně; yatra — kde; mahā-guṇāḥ — velké vlastnosti; prārthyāḥ — stojící za to mít; mahattvam — velikost; icchadbhiḥ — ti, kteří po tom touží; na — nikdy; viyanti — kazí se; sma — kdy; karhicit — v kterékoliv době; tena — Jím; aham — já; guṇa-pātreṇa — rezervoár všech vlastností; śrī — bohyně štěstí; nivāsena — na místě spočinutí; sāmpratam — velice nedávno; śocāmi — myslím na; rahitam — připravena o; lokam — planety; pāpmanā — v zásobišti všech hříchů; kalinā — Kalim; īkṣitam — je vidět.

Překlad

V Něm spočívá (1) pravdivost, (2) čistota, (3) nesnášenlivost vůči neštěstí druhých, (4) schopnost ovládat hněv, (5) sebeuspokojení, (6) přímočarost, (7) stálost mysli, (8) vláda nad smyslovými orgány, (9) zodpovědnost, (10) rovnost, (11) snášenlivost, (12) vyrovnanost, (13) věrnost, (14) poznání, (15) nepřítomnost smyslového požitku, (16) vůdcovství, (17) rytířskost, (18) vliv, (19) schopnost učinit i nemožné, (20) vykonávání náležité povinnosti, (21) úplná nezávislost, (22) obratnost, (23) dokonalá krása, (24) klid, (25) dobrosrdečnost, (26) důvtipnost, (27) vznešenost, (28) velkomyslnost, (29) odhodlanost, (30) dokonalost ve všem poznání, (31) řádné vykonávání, (32) vlastnictví všech předmětů požitku, (33) radost, (34) nehybnost, (35) pravost, (36) proslulost, (37) uctívání, (38) skromnost, (39) bytí (Osobností Božství), (40) věčnost a mnoho dalších transcendentálních vlastností, které jsou věčně přítomné a které nelze od Něho oddělit. Pán Śrī Kṛṣṇa, Osobnost Božství, rezervoár veškerého dobra a krásy, nyní uzavřel Své transcendentální zábavy na povrchu Země. V Jeho nepřítomnosti věk Kali rozšířil všude svůj vliv a mně je líto, když vidím tyto podmínky existence.

Význam

I kdyby bylo možné spočítat všechny atomy po rozdrcení této Země na prášek, stále by nebylo možné odhadnout bezmezné transcendentální vlastnosti Pána. Říká se, že Pán Anantadeva se pokouší popsat transcendentální vlastnosti Nejvyššího Pána se Svými nesčetně mnoha jazyky už nesčetně mnoho let, a stále se nemůže dobrat jejich konce. Výše uvedený výčet vlastností Pána má pouze přiblížit Jeho vlastnosti do té míry, nakolik je lidská bytost může chápat. Ale i v tomto výčtu je možné vlastnosti dále rozdělit do mnoha kategorií. Podle Śrīly Jīvy Gosvāmīho lze třetí vlastnost, nesnášenlivost vůči neštěstí druhých, rozdělit na (1) ochranu odevzdaných duší a (2) přízeň oddaným. V Bhagavad-gītě Pán říká, že chce, aby se každá duše odevzdala pouze Jemu, a ujišťuje každého, že kdo tak učiní, toho ochrání před reakcemi na všechny hříchy. Neodevzdané duše nejsou oddaní Pána, a pro všechny tedy neexistuje zvláštní ochrana. Pán přeje všechno dobré oddaným a věnuje zvláštní pozornost těm, kteří jsou skutečně zaměstnáni v Jeho láskyplné transcendentální službě. Takovým čistým oddaným poskytuje vedení, aby jim pomohl plnit jejich úkoly na cestě zpátky k Bohu. Rovností (10) se rozumí, že Pán je rovnocenně laskavý ke každému, stejně jako slunce rozdává své paprsky rovnocenně všem. Přesto ale mnozí nedokáží slunečních paprsků využít. Podobně Pán říká, že odevzdání se Jemu je zárukou Jeho ochrany, ale nešťastní lidé tento návrh nedokáží přijmout, a proto trpí všemožným hmotným strádáním. I když je tedy Pán rovnocenně nakloněn každému, nešťastné živé bytosti vinou špatné společnosti nedokáží přijmout Jeho pokyny in toto, a za to Pán nenese žádnou vinu. Říká se, že Pán je příznivcem pouze oddaných. Vypadá to, jako kdyby nadržoval Svým oddaným, ale ve skutečnosti to závisí na živé bytosti, zda přijme či odmítne rovnocenné jednání Pána.

Pán nikdy neporušuje Své slovo. Když zaručí ochranu, pak Svůj slib splní za každých okolností. Povinností čistého oddaného je upnout se na vykonávání povinností, které mu Pán nebo pravý zástupce Pána, duchovní mistr, zadal. O všechno ostatní se neustále stará Pán.

Zodpovědnost Pána je také jedinečná. Pán nemá žádnou zodpovědnost, protože všechnu Jeho práci vykonávají Jeho různé energie. Ale On na Sebe přesto dobrovolně bere zodpovědnost, když hraje různé role ve Svých transcendentálních zábavách. Jako chlapec hraje roli pasáčka krav. Jako syn Nandy Mahārāje plnil tuto Svoji povinnost dokonale. Podobně, když hrál roli kṣatriyi jako syn Mahārāje Vasudeva, předváděl veškeré umění kṣatriyi ve vojenském duchu. Kṣatriyský král téměř ve všech případech musí získat manželku bojem nebo únosem. Takové chování je u kṣatriyi chvályhodné, protože kṣatriya musí své budoucí manželce ukázat svoji rytířskou moc, aby kṣatryiská dcera mohla vidět udatnost svého budoucího manžela. Takový rytířský duch projevil při Své svatbě i Śrī Rāma, Osobnost Božství. Zlomil nejsilnější luk zvaný Haradhanur a získal ruku Sītādevī, matky všeho bohatství. Při svatebních festivalech se ukazuje kṣatriyský duch a na těchto bojích není nic špatného. Pán Śrī Kṛṣṇa se této povinnosti zhostil dokonale, protože i když měl více než šestnáct tisíc manželek, každou z nich získal tak, že se bil jako udatný kṣatriya. Šestnáct tisíc bojů za šestnáct tisíc manželek si jistě může dovolit jedině Nejvyšší Osobnost Božství. A stejně tak Pán předváděl plnou zodpovědnost i ve všech ostatních transcendentálních zábavách.

Čtrnáctou vlastnost, poznání, lze dále rozšířit na pět nižších kategorií, a to je (1) inteligence, (2) vděčnost, (3) schopnost chápat okolnosti podle místa, předmětu a času, (4) dokonalé poznání o všem a (5) poznání vlastního já. Jedině blázni jsou nevděční svým dobrodincům. Pán samozřejmě nepotřebuje dobrodiní od nikoho kromě Sebe Samotného, protože je plný Sám v Sobě, ale přesto se cítí poctěn čistými službami Svých oddaných. Pán je Svým oddaným za tuto jednoduchou nepodmíněnou službu vděčný a snaží se ji opětovat Svojí službou, přestože oddaný po ničem takovém ve svém srdci netouží. Transcendentální služba Pánu je už sama o sobě oddanému transcendentální přízní, a proto oddaný nemá, co by od Pána očekával. Z védského aforismu sarvaṁ khalv idaṁ brahma chápeme, že Pán všudypřítomnými paprsky Své záře zvané brahmajyoti proniká nitrem i vnějškem všeho, stejně jako všudepřítomná hmotná obloha, a že je tudíž také vševědoucí.

Co se týče Jeho krásy, Pán má některé zvláštní rysy, které Ho odlišují od všech ostatních živých bytostí, a nadto má ještě zvláštní přitažlivé krásné rysy, jimiž přitahuje i mysl Rādhārāṇī, nejkrásnějšího stvoření Pána. Proto je znám jako Madana-mohana neboli ten, kdo přitahuje i mysl Amora. Śrīla Jīva Gosvāmī Prabhu podrobně analyzuje další transcendentální vlastnosti Pána a potvrzuje, že Pán Śrī Kṛṣṇa je Absolutní Nejvyšší Osobnost Božství (Parabrahman). Je všemocný prostřednictvím Svých nepochopitelných energií, a proto je Yogeśvara neboli Svrchovaný Pán všech mystických sil. Jeho věčná podoba Yogeśvary je duchovní kombinací věčnosti, blaženosti a poznání. Neoddaní nemohou pochopit dynamickou povahu Jeho poznání, protože se spokojí s dosažením Jeho věčné podoby poznání. Všechny velké duše usilují o to, aby se v poznání vyrovnaly Jemu. To znamená, že veškeré jiné poznání je vždy nedostatečné, proměnlivé a změřitelné, zatímco poznání Pána je vždy pevné a bezmezné. Śrīla Sūta Gosvāmī v Bhāgavatamu potvrzuje, že i když občané Dvāraky viděli Pána každý den, stále více a více dychtili vidět Ho znovu a znovu. Živé bytosti mohou spatřovat vlastnosti Pána jako konečný cíl, ale nemohou dosáhnout ustáleného stavu rovnosti s Ním. Tento hmotný svět je výtvorem mahat-tattvy, což je Pánův sen v Jeho mystickém spánku yoga-nidrā v Oceánu příčin. Celé stvoření je však zároveň Jeho skutečným stvořením, což znamená, že Pánovy sny jsou rovněž reálnými projevy. Pán tedy může přivést vše pod Svoji transcendentální vládu, a proto ať se zjeví kdykoliv a kdekoliv, činí tak vždy ve Své plnosti.

Pán, který má všechny tyto vznešené atributy, udržuje celé stvoření, a přitom uděluje spásu i Svým nepřátelům, které Osobně zabíjí. Je přitažlivý i pro tu nejvyšší osvobozenou duši, a proto Ho uctívají i Brahmā a Śiva, největší ze všech polobohů. Ve Své inkarnaci puruṣa-avatāra je Pánem tvořivé energie. Tvůrčí hmotná energie pracuje pod Jeho vedením, jak potvrzuje Bhagavad-gītā (9.10). On je spínačem ovládajícím hmotnou energii a jelikož vládne hmotné energii v nespočetných vesmírech, je původcem nespočetně mnoha inkarnací ve všech vesmírech. Na jeden vesmír připadá více než 500 000 inkarnací Manua, vedle dalších inkarnací v jiných vesmírech. V duchovním světě, nad mahat-tattvou, se ovšem nevyskytují inkarnace, ale úplné expanze Pána na různých Vaikuṇṭhách. Planet v duchovním nebi je alespoň trojnásobně víc, než planet v nespočetně mnoha vesmírech v mahat-tattvě. A všechny podoby Nārāyaṇa jsou pouze expanzemi Pánova rysu Vāsudeva, takže Pán je Vāsudeva, Nārāyaṇa a Kṛṣṇa zároveň. Je śrī-kṛṣṇa govinda hare murāre, he nātha nārāyaṇa vāsudeva—všichni v jednom. Nikdo proto nemůže spočítat Jeho vlastnosti, ani kdyby byl sebevětší.

1.16.31

Verš

ātmānaṁ cānuśocāmi
bhavantaṁ cāmarottamam
devān pitṝn ṛṣīn sādhūn
sarvān varṇāṁs tathāśramān

Synonyma

ātmānam — nad sebou; ca — také; anuśocāmi — naříkám; bhavantam — nad tebou; ca — také; amara-uttamam — ó nejlepší mezi polobohy; devān — nad polobohy; pitṝn — nad obyvateli planety Pitṛloky; ṛṣīn — nad mudrci; sādhūn — nad oddanými; sarvān — nade všemi; varṇān — skupiny; tathā — a také; āśramān — třídy lidské společnosti.

Překlad

Myslím na sebe a také na tebe, ó nejlepší z polobohů, a stejně tak na všechny polobohy, mudrce, obyvatele Pitṛloky, na oddané Pána a na všechny následovníky systému vareṇ a āśramů v lidské společnosti.

Význam

K uskutečnění dokonalosti lidského života je potřebná spolupráce mezi lidmi a polobohy, mudrci, obyvateli Pitṛloky, oddanými Pána a vědeckým systémem životních tříd, vareṇ a āśramů. Rozdíl mezi lidským a zvířecím životem tedy začíná s vědeckým systémem vareṇ a āśramů, který je vedený zkušenými mudrci ke spolupráci s polobohy a který postupně směřuje k vrcholu — k obnovení našeho věčného vztahu s Nejvyšší Absolutní Pravdou, Osobností Božství Pánem Śrī Kṛṣṇou. Bohem vytvořená varṇāśrama-dharma je určená výhradně pro pozvednutí zvířecího vědomí k lidskému vědomí a lidského vědomí k božskému vědomí, a když je narušena rozvojem pošetilosti, celý systém poklidného a pokrokového života ihned upadá. Ve věku Kali se jedovatý had nejprve snaží zasáhnout tuto Bohem vytvořenou varṇāśrama-dharmu, a tak je člověk s kvalifikací brāhmaṇy nazýván śūdrou a člověk se śūdrovskými vlastnostmi se vydává za brāhmaṇu pouze na základě takzvaného rodného práva. Narození v bráhmanské rodině člověka zdaleka neopravňuje k tomu, aby se stal brāhmaṇou, třebaže to lze považovat za splnění jedné z podmínek. Skutečnou kvalifikací brāhmaṇy je však to, že brāhmaṇa ovládá mysl a smysly a rozvíjí snášenlivost, jednoduchost, čistotu, poznání, pravdivost, oddanost a víru ve védskou moudrost. V současném věku se nezbytné kvalifikace neberou dostatečně v úvahu a falešné rodné právo nyní podporuje i vytříbený populární básník, autor Rāma-carita-mānasy.

To vše je následkem vlivu věku Kali. Matka Země v podobě krávy proto naříká nad touto žalostnou situací.

1.16.32-33

Verš

brahmādayo bahu-tithaṁ yad-apāṅga-mokṣa-
kāmās tapaḥ samacaran bhagavat-prapannāḥ
sā śrīḥ sva-vāsam aravinda-vanaṁ vihāya
yat-pāda-saubhagam alaṁ bhajate ’nuraktā

tasyāham abja-kuliśāṅkuśa-ketu-ketaiḥ
śrīmat-padair bhagavataḥ samalaṅkṛtāṅgī
trīn atyaroca upalabhya tato vibhūtiṁ
lokān sa māṁ vyasṛjad utsmayatīṁ tad-ante

Synonyma

brahma-ādayaḥ — polobozi jako je Brahmā; bahu-titham — po mnoho dní; yat — Lakṣmī, bohyně štěstí; apāṅga-mokṣa — milostivý pohled; kāmāḥ — toužící po; tapaḥ — pokání; samacaran — vykonávající; bhagavat — Osobnosti Božství; prapannāḥ — odevzdaní; sā — ona (bohyně štěstí); śrīḥ — Lakṣmījī; sva-vāsam — své vlastní sídlo; aravinda-vanam — les lotosových květů; vihāya — opustila; yat — Jehož; pāda — nohy; saubhagam — plně blažené; alam — bez váhání; bhajate — uctívá; anuraktā — připoutaná; tasya — Jeho; aham — já; abja — lotosový květ; kuliśa — blesk; aṅkuśa — tyč na pohánění slonů; ketu — prapor; ketaiḥ — otisky; śrīmat — vlastník všeho bohatství; padaiḥ — chodidly nohou; bhagavataḥ — Osobnosti Božství; samalaṅkṛta-aṅgī — ten, Jehož tělo je ozdobené takovým způsobem; trīn — tři; ati — překonávající; aroce — nádherně ozdobená; upalabhya — získala; tataḥ — poté; vibhūtim — zvláštní schopnosti; lokān — planetární systémy; saḥ — On; mām — mne; vyasṛjat — zřekl se; utsmayatīm — když jsem byla pyšná; tat-ante — nakonec.

Překlad

Lakṣmījī, bohyně štěstí, po jejímž milostivém pohledu prahli polobozi jako Brahmā a pro niž se v mnoha dnech odevzdali Osobnosti Božství, se zřekla svého sídla v lese z lotosových květů a zaměstnala se ve službě lotosovým nohám Pána. Byla jsem obdařena zvláštní mocí překonat štěstí všech tří planetárních systémů, když mne zdobily otisky praporu, blesku, tyče na pohánění slonů a lotosového květu, což jsou znaky lotosových nohou Pána. Když jsem se však nakonec cítila velice šťastná, Pán mě opustil.

Význam

Krása a bohatství světa může vzrůstat milostí Pána a ne nějakými lidskými plány. Když byl Pán Śrī Kṛṣṇa přítomný na této Zemi, zvláštní znaky na Jeho lotosových nohách se otiskovaly do prachu a výsledkem této mimořádné milosti bylo, že celá Zem dosáhla nejvyšší možné dokonalosti. To znamená, že řeky, moře, lesy, hory a doly, které dodávají vše, co lidé a zvířata potřebují, plnily dokonale své příslušné povinnosti. Bohatství světa proto předčilo veškeré bohatství ostatních planet ve třech planetárních systémech vesmíru. Měli bychom proto prosit, aby na Zemi byla vždy přítomná milost Pána, abychom mohli být požehnáni Jeho bezpříčinnou milosrdností a být šťastní s hojností všech životních nezbytností. Je možné se ptát, jak můžeme Nejvyššího Pána přimět, aby zůstal na této Zemi, když už Jeho mise skončila a Pán se vrátil do Své říše. Ale my se Pána nemusíme snažit nijak zadržovat. Pán je všudypřítomný a pokud si to přejeme, může být neustále s námi. Můžeme být neustále v přítomnosti tohoto všudypřítomného Pána, jsme-li připoutáni k oddané službě Jemu formou naslouchání, opěvování, vzpomínání atd.

Na celém světě neexistuje nic, s čím by Pán nebyl spojený. Jedinou věcí, kterou se musíme naučit, je odkrýt zdroj spojení a být tak ve styku s Pánem prostřednictvím bez přestupků prováděné služby. Můžeme s Ním být spojeni prostřednictvím Jeho transcendentálního zvukového zastoupení. Svaté jméno Pána a Pán Samotný jsou totožní, a proto ten, kdo bez přestupků zpívá svaté jméno Pána, může ihned realizovat, že Pán je před ním přítomný. Dokonce i když posloucháme rádiové vysílání, můžeme částečně realizovat zvukovou relativitu a opakováním transcendentálního zvuku můžeme skutečně cítit přítomnost Pána. V tomto věku, kdy je vše znečištěné vlivem Kaliho, písma radí a Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu potvrzuje Svým kázáním, že zpíváním svatého jména Pána se můžeme ihned osvobodit od znečištění a postupně se povýšit na úroveň transcendence a jít zpátky k Bohu. Ten, kdo bez přestupků zpívá svaté jméno Pána, je stejně příznivý jako Pán Samotný a celosvětové hnutí čistých oddaných Pána může ihned změnit dnešní problematický svět. Pouze propagací zpívání svatého jména Pána se můžeme ochránit před všemi účinky věku Kali.

1.16.34

Verš

yo vai mamātibharam āsura-vaṁśa-rājñām
akṣauhiṇī-śatam apānudad ātma-tantraḥ
tvāṁ duḥstham ūna-padam ātmani pauruṣeṇa
sampādayan yaduṣu ramyam abibhrad aṅgam

Synonyma

yaḥ — ten, kdo; vai — jistě; mama — moje; ati-bharam — příliš těžké břímě; āsura-vaṁśa — nevěřící; rājñām — králů; akṣauhiṇī — jedna vojenská divize*; śatam — stovky takových divizí; apānudat — vyhladil; ātma-tantraḥ — soběstačný; tvām — tobě; duḥstham — přivedený do potíží; ūna-padam — postrádající sílu stát; ātmani — vnitřní; pauruṣeṇa — pomocí energie; sampādayan — pro vykonání; yaduṣu — v yaduovské dynastii; ramyam — transcendentálně krásný; abibhrat — přijal; aṅgam — tělo.

Překlad

Ó osobnosti náboženství, byla jsem velice přetížená nepatřičnými vojenskými jednotkami ateistických králů, a osvobodila mě milost Osobnosti Božství. I ty jsi byl v nešťastné situaci, když byla oslabena tvá síla stát, a proto také Pán sestoupil prostřednictvím Své vnitřní energie v rodině Yaduovců, aby ti pomohl.

Význam

* Jedna akṣauhiṇī se skládá z 21 870 vozů, 21 870 slonů, 109 350 pěšáků a 65 610 koní.

Asurové chtějí užívat života plného smyslového požitku i za cenu štěstí druhých. V zájmu této své touhy se asurové, zvláště ateističtí králové nebo vůdčí hlavy států, snaží vyzbrojit všemožnými smrtonosnými zbraněmi, a rozpoutat válku v mírumilovné společnosti. Nemají žádný jiný cíl než svůj osobní vzrůst, a matka Země se proto cítí přetížena tímto nepatřičným zvyšováním vojenské síly. Se vzrůstem asurského obyvatelstva jsou následovníci náboženských zásad čím dál nešťastnější; zvláště oddaní neboli devové.

V takové situaci sestupuje Osobnost Božství a ničí nechtěné asury a znovu nastoluje skutečné zásady náboženství. To bylo posláním Pána Śrī Kṛṣṇy, které také splnil.

1.16.35

Verš

kā vā saheta virahaṁ puruṣottamasya
premāvaloka-rucira-smita-valgu-jalpaiḥ
sthairyaṁ samānam aharan madhu-māninīnāṁ
romotsavo mama yad-aṅghri-viṭaṅkitāyāḥ

Synonyma

kā — kdo; vā — nebo; saheta — může snést; viraham — odloučení; puruṣa-uttamasya — od Nejvyšší Osobnosti Božství; prema — láskyplné; avaloka — pohledy; rucira-smita — příjemný úsměv; valgu-jalpaiḥ — srdečný přístup; sthairyam — vážnost; sa-mānam — a vášnivý hněv; aharat — přemohl; madhu — drazí; māninīnām — ženy jako Satyabhāmā; roma-utsavaḥ — chlupy zježené radostí; mama — mé; yat — jehož; aṅghri — nohy; viṭaṅkitāyāḥ — označena s.

Překlad

Kdo by tedy mohl snést bolest odloučení od té Nejvyšší Osobnosti Božství? Svým sladkým láskyplným úsměvem, příjemným pohledem a srdečným přístupem přemohl vážnost a vášnivý hněv Svých drahých, jako byla Satyabhāmā. Když cestoval po mém (zemském) povrchu, byla jsem zasypávána prachem z Jeho lotosových nohou, a proto jsem byla hojně pokrytá trávou, která vypadala jako chlupy zježené radostí na mém těle.

Význam

Od Svých tisícero královen se Pán mohl odloučit, když odjížděl z domova, ale pokud jde o Zemi, té se dotýkal Svýma lotosovýma nohama neustále, a žádné odloučení proto nepřicházelo v úvahu. Když tedy Pán opustil zemský povrch, aby se vrátil do Svého duchovního sídla, pocity odloučení Země byly ještě palčivější.

1.16.36

Verš

tayor evaṁ kathayatoḥ
pṛthivī-dharmayos tadā
parīkṣin nāma rājarṣiḥ
prāptaḥ prācīṁ sarasvatīm

Synonyma

tayoḥ — mezi sebou; evam — takto; kathayatoḥ — spolu hovořící; pṛthivī — Země; dharmayoḥ — a osobnost náboženství; tadā — tehdy; parīkṣit — král Parīkṣit; nāma — jménem; rāja-ṛṣiḥ — světec mezi králi; prāptaḥ — přijel; prācīm — tekoucí na východ; sarasvatīm — řeka Sarasvatī.

Překlad

Když spolu Země a osobnost náboženství takto rozmlouvali, svatý král Parīkṣit dospěl ke břehu řeky Sarasvatī, tekoucí východním směrem.

Význam

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k šestnácté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, nazvané “Jak Parīkṣit přivítal věk Kali”.

KAPITOLA SEDMNÁCTÁ

Trest a odplata Kalimu

1.17.1

Verš

sūta uvāca
tatra go-mithunaṁ rājā
hanyamānam anāthavat
daṇḍa-hastaṁ ca vṛṣalaṁ
dadṛśe nṛpa-lāñchanam

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Śrī Sūta Gosvāmī řekl; tatra — potom; go-mithunam — kráva a býk; rājā — král; hanyamānam — byli biti; anātha-vat — jako kdyby ztratili majitele; daṇḍa-hastam — s kyjem v ruce; ca — také; vṛṣalam — śūdra nižší kasty; dadṛśe — viděl; nṛpa — král; lāñchanam — oblečený jako.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Když tam Mahārāja Parīkṣit přijel, viděl śūdru nižší kasty oblečeného jako krále, jak bije krávu a býka kyjem, jako kdyby nikomu nepatřili.

Význam

Hlavním znakem věku Kali je, že śūdrové nižší kasty, tzn. lidé nemající bráhmanskou kulturu a duchovní zasvěcení, se oblékají jako vládci či králové, ale jejich hlavní náplní je zabíjení nevinných zvířat, zvláště krav a býků, kteří ztratili ochranu svých pánů, pravých vaiśyů neboli kasty obchodníků. V Bhagavad-gītě (18.44) je řečeno, že zaměstnáním vaiśyů je zabývat se zemědělstvím, ochranou krav a obchodem. Ve věku Kali posílají degradovaní vaiśyové krávy na jatka. Kṣatriyové mají chránit obyvatele státu, zatímco vaiśyové mají chránit krávy a býky a používat je k pěstování obilí a produkci mléka. Kráva dává mléko a býk pomáhá při pěstování obilí. Ve věku Kali jsou však na místech vládců lidé z śūdrovské třídy a krávy a býci, kteří jsou jako matky a otcové, nedostávají ochranu vaiśyů a nakonec jsou posíláni na jatka organizovaná śūdrovskými vládci.

1.17.2

Verš

vṛṣaṁ mṛṇāla-dhavalaṁ
mehantam iva bibhyatam
vepamānaṁ padaikena
sīdantaṁ śūdra-tāḍitam

Synonyma

vṛṣam — býk; mṛṇāla-dhavalam — bílý jako bílý lotos; mehantam — močící; iva — jako kdyby; bibhyatam — mající velký strach; vepamānam — třesoucí se; padā ekena — stojící pouze na jedné noze; sīdantam — zhrozený; śūdra-tāḍitam — bitý śūdrou.

Překlad

Býk byl bílý jako lotosový květ. Byl zděšený ze śūdry, který ho bil kyjem a měl takový strach, že stál jen na jedné noze, třásl se a močil.

Význam

Dalším příznakem věku Kali je, že jeho nekulturní śūdrovské obyvatelstvo napadá zásady náboženství, které jsou čistě bílé jako bílý lotosový květ. Mnoho lidí může být potomky brāhmaṇských či kṣatriyských předků, ale ve věku Kali je toto obyvatelstvo na úrovni śūdrů, jelikož postrádá dostatečné vzdělání a kulturu vycházející z védské moudrosti, a pohrdá náboženskými zásadami, a tak ti, kdo jsou nábožensky založení, se těchto lidí hrozí. Prohlašují se za stoupence náboženských zásad a mnoha “ismů”, a tímto způsobem se v Kali-yuze vzmáhají různé kulty zabíjející čistého býka náboženství. Stát je vyhlášen jako sekulární neboli bez jakýchkoliv náboženských zásad a výsledkem je úplná lhostejnost vůči náboženským zásadám. Občané si mohou jednat jak chtějí a sādhu, śāstra ani guru nedostávají náležitou úctu. Býk stojící na jedné noze naznačuje, že zásady náboženství se postupně ztrácejí. A i ty poslední zbytky náboženských zásad jsou napadány z tolika stran, že to vypadá, jako kdyby se chvěly a měly se každým okamžikem zhroutit.

1.17.3

Verš

gāṁ ca dharma-dughāṁ dīnāṁ
bhṛśaṁ śūdra-padāhatām
vivatsām āśru-vadanāṁ
kṣāmāṁ yavasam icchatīm

Synonyma

gām — kráva; ca — také; dharma-dughām — prospěšná, protože od ní lze získat náboženství; dīnām — nyní ponechána ubohá; bhṛśam — zoufalá; śūdra — nižší kasta; pada-āhatām — bitá po nohách; vivatsām — bez telete; āśru-vadanām — se slzami v očích; kṣāmām — velice slabá; yavasam — tráva; icchatīm — jako kdyby toužila po nějaké trávě, kterou by mohla jíst.

Překlad

Přestože kráva je prospěšná, protože od ní lze získat náboženské zásady, byla nyní ponechána ubohá a bez telete. Po nohou ji bil śūdra. Měla slzy v očích a byla zoufalá a slabá. Dychtila po nějaké trávě na poli.

Význam

Dalším příznakem věku Kali je zoufalá situace krav. Podojením krávy získáme náboženské zásady v tekuté podobě. Velcí ṛṣiové a muniové žili jedině z mléka. Śrīla Śukadeva Gosvāmī chodil do domu hospodáře jen na dobu dojení krávy, a místo jídla vypil vždy jen malé množství mléka, a to mu stačilo k obživě. Ještě před padesáti lety by nikdo neodepřel sādhuovi jeden či dva litry mléka a každý hospodář rozdával mléko jako vodu. Každý Sanātanista (následovník védských zásad) žijící jako hospodář má mít krávy a býky jako součást hospodářství, nejen aby mohl pít mléko, ale také aby mohl čerpat náboženské zásady. Sanātanista uctívá krávy podle náboženských zásad a ctí brāhmaṇy. Kravské mléko je potřeba do obětního ohně a vykonáváním obětí může být hospodář šťastný. Malé telátko není jen krásné na pohled, ale je také potěchou pro krávu, která pak dává tolik mléka, kolik jen může. V Kali-yuze se však telata odvádějí od krav hned, jakmile je to možné, z důvodů, které snad ani nebudeme na stránkách Śrīmad-Bhāgavatamu uvádět. Kráva stojí se slzami v očích, śūdrovský dojič z ní umělým způsobem odčerpá mléko, a když už žádné mléko nemá, pošlou ji na jatka. Toto nesmírně hříšné jednání je příčinou všech potíží v současné společnosti. Lidé nevědí co dělají ve jménu hospodářského rozvoje. Vliv Kaliho je udržuje v temnotě nevědomosti. Lidé se snaží o mír a blahobyt, ale ze všeho nejdříve se musí zařídit, aby krávy a býci byli ve všech ohledech šťastní. Pošetilí lidé nevědí, jaké štěstí mohou získat tím, když se dobře postarají o krávy a býky, ale takový je zákon přírody. Přijměme tedy tento princip od od autority Śrīmad-Bhāgavatamu a použijme ho pro štěstí celého lidstva.

1.17.4

Verš

papraccha ratham ārūḍhaḥ
kārtasvara-paricchadam
megha-gambhīrayā vācā
samāropita-kārmukaḥ

Synonyma

papraccha — tázal se; ratham — vůz; ārūḍhaḥ — sedící na; kārtasvara — zlato; paricchadam — zdobený; megha — mrak; gambhīrayā — očišťující; vācā — zvuk; samāropita — dobře vyzbrojen; kārmukaḥ — šípy a luk.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit, vyzbrojen lukem a šípy a sedící na zlatě zdobeném voze, k němu (k śūdrovi) promluvil hlubokým hlasem, který zněl jako hrom.

Význam

Hlava státu nebo král jako Mahārāja Parīkṣit se může svojí majestátní autoritou a vybaven zbraněmi k trestání zlovolníků postavit proti zástupcům věku Kali. Jedině pak bude možné zastavit degradovaný věk. Jestliže se takového silného vůdčího představitele výkonné moci nedostává, klid je neustále narušován. Volení poslanci, jakožto představitelé degradovaného lidu, se nemohou rovnat silnému králi jako byl Mahārāja Parīkṣit. Oděv či styl královského řádu nic neznamenají, významné jsou jenom činy.

1.17.5

Verš

kas tvaṁ mac-charaṇe loke
balād dhaṁsy abalān balī
nara-devo ’si veṣeṇa
naṭavat karmaṇā ’dvijaḥ

Synonyma

kaḥ — kdo jsi; tvam — ty; mat — moje; śaraṇe — pod ochranou; loke — v tomto světě; balāt — silou; haṁsi — zabíjíš; abalān — ty, kteří jsou bezmocní; balī — i když plný síly; nara-devaḥ — člověk-bůh; asi — vypadáš jako; veṣeṇa — podle šatů; naṭa-vat — jako divadelní herec; karmaṇā — skutky; advi-jaḥ — člověk, který není dvojzrozený svojí kulturou.

Překlad

Ó, kdo jsi? Vypadáš, že jsi silný, a přesto si dovoluješ zabíjet pod mou ochranou ty, kteří jsou bezmocní! Podle oděvu se vydáváš za božího člověka (za krále), ale tvé skutky se příčí zásadám dvojzrozených kṣatriyů.

Význam

Brāhmaṇové, kṣatriyové a vaiśyové se nazývají dvojzrození, protože tyto vyšší třídy lidí se narodí poprvé spojením rodičů a podruhé kulturním omlazením prostřednictvím duchovního zasvěcení od pravého ācāryi neboli duchovního mistra. Kṣatriya je tedy také dvojzrozený, jako brāhmaṇa, a jeho povinností je poskytovat ochranu bezmocným. Kṣatriyský král se považuje za představitele Boha, který chrání bezmocné a trestá ničemy. Kdykoliv dochází v tomto jednání vladařů k nesrovnalostem, přichází inkarnace Pána, aby znovu stanovila zásady zbožného království. Ve věku Kali se bez omezení zabíjejí ubohá a bezmocná zvířata, zvláště krávy, které mají od vládních představitelů dostávat veškerou ochranu. Vládci, kterým se tyto věci dějí přímo pod nosem, jsou tedy zástupci Boha pouze jménem. Tito mocní vládci panují nebohým občanům podle šatu či titulu, ale ve skutečnosti jsou to neschopní lidé nižší třídy, kteří postrádají kulturní hodnoty dvojzrozených. Nikdo nemůže od jednozrozeného (duchovně nekulturního) člověka nižší třídy očekávat spravedlnost nebo rovnoprávné jednání. Proto je ve věku Kali každý nešťastný, protože vláda ve státě je špatná. Moderní lidská společnost není dvojzrozená duchovní kulturou. Proto vláda lidí, kteří nejsou dvojzrození, je nutně vládou Kaliho, pod kterou je každý nešťastný.

1.17.6

Verš

yas tvaṁ kṛṣṇe gate dūraṁ
saha-gāṇḍīva-dhanvanā
śocyo ’sy aśocyān rahasi
praharan vadham arhasi

Synonyma

yaḥ — na základě toho, že; tvam — ty ničemo; kṛṣṇe — Pán Kṛṣṇa; gate — odešel; dūram — z dohledu; saha — s; gāṇḍīva — lukem jménem Gāṇḍīva; dhanvanā — ten, který ho nosí, Arjuna; śocyaḥ — zločinec; asi — jsi považován za; aśocyān — nevinné; rahasi — na odlehlém místě; praharan — bijící; vadham — zabitý; arhasi — zasluhuješ.

Překlad

Ty darebáku, odvažuješ se týrat nevinnou krávu proto, že nám Pán Kṛṣṇa a Arjuna, který nosí luk Gāṇḍīva, zmizeli z očí? Jelikož biješ nevinného tvora na odlehlém místě, jsi považován za zločince a zasluhuješ si být zabit.

Význam

V civilizaci, odkud je Bůh zjevně vykázán a kde není žádný oddaný válečník jako Arjuna, využívají společníci věku Kali tohoto království a organizují zabíjení nevinných zvířat jako jsou krávy na odlehlých jatkách. Tito vrahové zvířat jsou hodni trestu smrti podle nařízení zbožného krále jakým byl Mahārāja Parīkṣit. Zločinec, který zabije zvíře na odlehlém místě, si zasluhuje trest smrti, stejně jako vrah, který zabije na odlehlém místě nevinné dítě.

1.17.7

Verš

tvaṁ vā mṛṇāla-dhavalaḥ
pādair nyūnaḥ padā caran
vṛṣa-rūpeṇa kiṁ kaścid
devo naḥ parikhedayan

Synonyma

tvam — ty; vā — nebo; mṛṇāla-dhavalaḥ — bílý jako lotos; pādaiḥ — o tři nohy; nyūnaḥ — připraven; padā — na jedné noze; caran — pohybující se; vṛṣa — býk; rūpeṇa — v podobě; kim — zdali; kaścit — někdo; devaḥ — polobůh; naḥ — nám; parikhedayan — způsobuje smutek.

Překlad

Pak se Mahārāja Parīkṣit zeptal býka: Kdo jsi? Jsi býk bílý jako lotos nebo jsi polobůh? Ztratil jsi tři nohy a pohybuješ se jen na jedné. Jsi nějaký polobůh, který nám způsobuje smutek v podobě býka?

Význam

Alespoň do doby Mahārāje Parīkṣita si nikdo nedovedl představit, v jak žalostných podmínkách se budou nacházet krávy a býci. Mahārāja Parīkṣit proto užasl, když viděl takovou strašlivou scénu. Ptal se, zda býk nebyl jedním z polobohů, který se úmyslně vystavil tak hrozným podmínkám, aby naznačil budoucnost krávy a býka.

1.17.8

Verš

na jātu kauravendrāṇāṁ
dordaṇḍa-parirambhite
bhū-tale ’nupatanty asmin
vinā te prāṇināṁ śucaḥ

Synonyma

na — ne; jātu — kdy; kaurava-indrāṇām — králů kuruovské dynastie; dordaṇḍa — síla paží; parirambhite — ochraňující; bhū-tale — na povrchu Země; anupatanti — jsou smutní; asmin — dosud; vinā — kromě; te — tebe; prāṇinām — živých bytostí; śucaḥ — slzy v očích.

Překlad

Poprvé tě teď vidím v království, které dobře chránily paže králů kuruovské dynastie, smutného a se slzami v očích. Na celé Zemi dodnes ještě nikdo nemusel bědovat nad nedbalostí králů.

Význam

Ochrana životů jak lidských bytostí, tak zvířat, je první a nejdůležitější povinností vlády. Vláda v těchto věcech nesmí dělat rozdíly. Pro člověka s čistým srdcem je jednoduše strašné dívat se, jak v tomto věku Kali stát organizuje zabíjení zvířat. Mahārāja Parīkṣit naříkal, když viděl slzy v očích býka a užasl, že byl ve svém království svědkem takové neslýchané události. Životy lidí i zvířat byly chráněny stejnou měrou. Tak vypadá Boží království.

1.17.9

Verš

mā saurabheyātra śuco
vyetu te vṛṣalād bhayam
mā rodīr amba bhadraṁ te
khalānāṁ mayi śāstari

Synonyma

mā — ne; saurabheya — ó synu Surabhi; atra — v mém království; śucaḥ — nářek; vyetu — nechť je; te — tvůj; vṛṣalāt — od śūdry; bhayam — důvod ke strachu; mā — ne; rodīḥ — plač; amba — matko krávo; bhadram — vše dobré; te — tobě; khalānām — závistivých; mayi — dokud žiji; śāstari — vládce nebo podrobitel.

Překlad

Ó synu Surabhi, už nemusíš naříkat. Už se tohoto nízkého śūdry nemusíš bát. Ó matko krávo, dokud budu žít jako vládce a podmanitel všech závistivých lidí, nebudeš mít důvod k pláči. Čeká tě jen dobro a štěstí.

Význam

Ochrana býků a krav a ostatních zvířat je možná jedině tehdy, když státu vládne panovník jako Mahārāja Parīkṣit. Mahārāja Parīkṣit oslovil krávu jako matku, protože je to kulturní dvojzrozený kṣatriyský král. Surabhi je jméno krav, které žijí na duchovních planetách a o které se Osobně stará Nejvyšší Pán Śrī Kṛṣṇa. Stejně jako lidé jsou stvořeni k obrazu Božímu, tedy podle podoby Nejvyššího Pána, tak krávy jsou stvořeny podle krav surabhi z duchovního království. V hmotném světě poskytuje lidská společnost veškerou ochranu lidským bytostem, ale neexistuje zákon na ochranu potomků Surabhi, kteří dokonale chrání lidi tím, že jim dávají zázračnou potravu — mléko. Mahārāja Parīkṣit a Pāṇḍuovci si však byli plně vědomi, jakou významnou úlohu hraje kráva a býk a byli připraveni potrestat člověka, který se je pokouší zabíjet, i trestem nejvyšším — trestem smrti. Někdy probíhají kampaně za ochranu krav, ale jelikož chybí zbožní panovníci a vhodné zákony, krávy a býci žádnou ochranu nedostávají. Lidská společnost by měla uznat důležitost krávy a býka a dát těmto významným zvířatům veškerou ochranu, jak to ukázal Mahārāja Parīkṣit. Budeme-li chránit krávy a bráhmanskou kulturu, Pán, který je velice laskavý ke kravám a brāhmaṇům (go-brāhmaṇa-hitāya), s námi bude potěšen a dá nám skutečný mír.

1.17.10-11

Verš

yasya rāṣṭre prajāḥ sarvās
trasyante sādhvy asādhubhiḥ
tasya mattasya naśyanti
kīrtir āyur bhago gatiḥ

eṣa rājñāṁ paro dharmo
hy ārtānām ārti-nigrahaḥ
ata enaṁ vadhiṣyāmi
bhūta-druham asattamam

Synonyma

yasya — ten, jehož; rāṣṭre — ve státě; prajāḥ — živé bytosti; sarvāḥ — všechny do jedné; trasyante — hrozí se; sādhvi — ó ctnostný; asādhubhiḥ — lotry; tasya — jeho; mattasya — iluzí podmíněného; naśyanti — ničí; kīrtiḥ — proslulost; āyuḥ — délka života; bhagaḥ — štěstí; gatiḥ — dobré zrození; eṣaḥ — to jsou; rājñām — králů; paraḥ — svrchované; dharmaḥ — zaměstnání; hi — jistě; ārtānām — trpících; ārti — utrpení; nigrahaḥ — zmírňující; ataḥ — proto; enam — tohoto člověka; vadhiṣyāmi — zabiji; bhūta-druham — který se bouří proti jiným živým bytostem; asat-tamam — podlého.

Překlad

Ó ctnostný, královo dobré jméno, délka života a jeho dobré zrození zanikají, když lotři v jeho království jsou postrachem všech živých bytostí. Prvořadou povinností krále je zmírnit utrpení soužených. Proto musím zabít tohoto podlého člověka, protože se dopouští násilí na jiných živých bytostech.

Význam

Jakmile nějaké divoké šelmy způsobí ve vesnici nebo ve městě nepokoje, policie nebo někdo jiný musí zasáhnout a zabít je. Stejně tak je povinností vlády ihned zabít všechny špatné společenské živly jako jsou zloději, bandité a vrazi. Stejný trest náleží také těm, kteří zabíjejí zvířata, neboť zvířata ve státě jsou také prajā. Prajā znamená ten, kdo se ve státě narodil, což zahrnuje lidi i zvířata. Každá živá bytost, která se narodí ve státě, má nedotknutelné právo žít pod ochranou krále. Zvířata v džungli jsou také podřízena králi a mají také právo žít. Což potom říci o domácích zvířatech jako jsou býci a krávy.

Každá živá bytost, která ohrožuje jiné živé bytosti, je nanejvýš podlá a král má takový rušivý živel okamžitě zabít. Stejně jako je divoké zvíře způsobující nepokoje zabito, tak i každý člověk, který zbytečně zabíjí nebo ohrožuje zvířata v džungli nebo kdekoliv jinde, musí být ihned potrestán. Podle zákona Nejvyššího Pána jsou všechny živé bytosti v jakékoliv podobě synové Pána a nikdo nemá právo zabíjet jiné zvíře, pokud mu to nenařizují přírodní zákony. Tygr může zabít nižší zvíře pro svoji obživu, ale člověk nemůže zabíjet zvířata pro obživu. To je zákon Boha, který stvořil toto pravidlo, že jedna živá bytost je potravou jiné živé bytosti. I vegetariáni žijí z toho, že jedí jiné živé bytosti. Zákon je tedy takový, že každý se má živit pouze určitými živými bytostmi, jak určuje zákon Boha. Īśopaniṣad nařizuje, aby každý žil podle pokynů Pána a neřídil se jen podle své vůle. Člověk může žít z mnoha druhů obilí, luštěnin, ovoce a mléka, jak určil Bůh, a s výjimkou zvláštních případů nepotřebuje živočišnou potravu.

Král či panovník se pod vlivem iluze sice někdy vydává za velikého filozofa a vzdělaného učence, ale zároveň povoluje ve svém státě jatka, přičemž neví, že mučením ubohých zvířat si razí cestu do pekla. Panovníci a představitelé výkonné moci musí vždy střežit bezpečnost občanů (prajā), lidí i zvířat, a zjišťovat, zda nějakou živou bytost někde někdo netrýzní. Jak ukázal Mahārāja Parīkṣit, živá bytost, která se toho dopustí, musí být okamžitě dopadena a ztrestána smrtí.

Lidová vláda, neboli vláda představitelů lidu by neměla dovolovat zabíjení nevinných zvířat jenom za základě nějakého rozhodnutí pošetilých vládních představitelů. Vláda musí znát zákony Boha, které jsou zaznamenány ve zjevených písmech. Mahārāja Parīkṣit zde uvádí, že podle Božích zákonů ohrožuje nezodpovědný král nebo panovník své dobré jméno, délku života, moc a sílu a nakonec svůj pokrok k lepšímu životu a spasení po smrti. Takoví pošetilí lidé ani nevěří v existenci příštího života.

Když píšeme komentář k tomuto verši, máme před očima výrok jednoho velkého moderního politika, který nedávno zemřel a zanechal svoji vůli, která zřetelně odhaluje jeho neznalost Božích zákonů, o kterých se zmiňuje Mahārāja Parīkṣit. Tento politik byl tak nevědomý, že napsal: “Nevěřím v žádné takové obřady a podrobovat se jim byť jen jako formalitě by bylo pokrytectvím a pokusem klamat sebe i ostatní... Nemám v tomto směru žádný náboženský sentiment.”

Když srovnáme tyto výroky velkého politika moderního věku s výroky Mahārāje Parīkṣita, uvidíme propastný rozdíl. Mahārāja Parīkṣit byl zbožný podle zákonů písem, zatímco moderní politik se řídí podle svého přesvědčení a sentimentu. Každý velký člověk hmotného světa je konec konců podmíněná duše. Ruce a nohy mu svazují provazy hmotné přírody, a přesto si tato pošetilá podmíněná duše myslí, že je svobodná a může jednat podle svých vrtošivých nálad. Závěrem bychom tedy chtěli říci, že lidé v dobách Mahārāje Parīkṣita byli šťastní a zvířatům se dostávalo náležité ochrany, protože představitelé výkonné moci nejednali náladově a byli si vědomi Božího zákona. Pošetilí nevěřící tvorové se snaží popřít existenci Pána a prohlašují se za sekulární i za cenu nesmírně hodnotného lidského života. Lidský život je obzvláště určený pro poznání vědy o Bohu, ale pošetilá stvoření, zvláště v tomto věku Kali, rozvíjejí namísto vědeckého poznávání Boha propagandu proti náboženské víře i proti existenci Boha, přestože jsou stále spoutána Božími zákony v podobě zrození, smrti, stáří a nemoci.

1.17.12

Verš

ko ’vṛścat tava pādāṁs trīn
saurabheya catuṣ-pada
mā bhūvaṁs tvādṛśā rāṣṭre
rājñāṁ kṛṣṇānuvartinām

Synonyma

kaḥ — kdo je to; avṛścat — usekl; tava — tvé; pādān — nohy; trīn — tři; saurabheya — ó synu Surabhi; catuḥ-pada — jsi čtyřnohý; mā — nikdy; bhūvan — stalo se; tvādṛśāḥ — jako ty; rāṣṭre — ve státě; rājñām — králů; kṛṣṇa-anuvartinām — ti, kteří dodržují zákony Kṛṣṇy, Nejvyšší Osobnosti Božství.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit znovu a znovu oslovoval býka a tázal se ho: Ó synu Surabhi, kdo ti usekl tvé tři nohy? Ve státě králů, kteří jsou věrní zákonům Nejvyšší Osobnosti Božství, Kṛṣṇy, není nikdo tak nešťastný jako ty.

Význam

Králové nebo panovníci všech států musí znát zákony Pána Kṛṣṇy (hlavně Bhagavad-gītu a Śrīmad-Bhāgavatam) a musí podle nich jednat, aby naplnili poslání lidského života, kterým je ukončit všechna strádání ve hmotných podmínkách. Ten, kdo zná zákony Pána Kṛṣṇy, může tohoto cíle dosáhnout bez jakýchkoliv potíží. V Bhagavad-gītě najdeme ve stručnosti zákony Boha a ve Śrīmad-Bhāgavatamu jsou tytéž zákony vysvětleny podrobněji.

Ve státě, kde jsou dodržovány Kṛṣṇovy zákony, není nikdo nešťastný. První známkou porušování těchto zákonů je, že představitel náboženství má useknuté tři nohy a tak se přirozeně dostaví všechna utrpení a strasti. Když byl Kṛṣṇa Osobně přítomný, Jeho zákony byly jednohlasně přijaty a dodržovány, a v Jeho nepřítomnosti jsou tytéž zákony zaznamenány na stránkách Śrīmad-Bhāgavatamu, aby poskytly vedení slepým lidem, kteří jsou v současné době u kormidla státu.

1.17.13

Verš

ākhyāhi vṛṣa bhadraṁ vaḥ
sādhūnām akṛtāgasām
ātma-vairūpya-kartāraṁ
pārthānāṁ kīrti-dūṣaṇam

Synonyma

ākhyāhi — prozraď mi; vṛṣa — ó býku; bhadram — dobro; vaḥ — tobě; sādhūnām — čestných; akṛta-āgasām — těch, kteří jsou neškodní; ātma-vairūpya — deformace osobnosti; kartāram — konatel; pārthānām — synů Pṛthy; kīrti-dūṣaṇam — vydírající pověst.

Překlad

Ó býku, jsi neškodný a naprosto čestný; přeji ti proto jen dobro. Prozraď mi, prosím, kdo tě tak zmrzačil, neboť takový skutek kazí pověst synů Pṛthy.

Význam

Pověst vlády Mahārāje Rāmacandry a králů, kteří kráčeli v Jeho šlépějích, jako byli Pāṇḍuovci a jejich potomci, nebude nikdy zapomenuta, protože v jejich královstvích se neškodné a čestné živé bytosti nikdy nedostaly do potíží. Býk a kráva jsou symboly těch nejneškodnějších živých bytostí, protože i trus a moč těchto zvířat se používají ku prospěchu lidské společnosti. Potomci synů Pṛthy jako Mahārāja Parīkṣit se báli, že ztratí svoji pověst, ale vůdci moderní doby se nebojí dokonce ani zabíjet taková nevinná zvířata. V tom spočívá rozdíl mezi vládou zbožných králů a moderními státy, kterým vládnou nezodpovědní panovníci neznající Boží zákony.

1.17.14

Verš

jane ’nāgasy aghaṁ yuñjan
sarvato ’sya ca mad-bhayam
sādhūnāṁ bhadram eva syād
asādhu-damane kṛte

Synonyma

jane — živým bytostem; anāgasi — ti, kteří jsou neškodní; agham — utrpení; yuñjan — použitím; sarvataḥ — všude; asya — takových zločinců; ca — a; mat-bhayam — bát se mě; sādhūnām — čestných osob; bhadram — příznivý osud; eva — jistě; syāt — nastane; asādhu — nečestných ničemů; damane — zkrocení; kṛte — vykonané.

Překlad

Každý, kdo způsobuje utrpení neškodným živým bytostem, se mě všude na světě musí bát. Vždyť zkrocení nečestných ničemů automaticky prospívá nevinným.

Význam

Zákeřným zločincům se daří dobře za vlády zbabělých a neschopných panovníků. Jsou-li však panovníci dostatečně silní, aby zkrotili všechny nečestné osoby ve všech částech státu, pak se jim jistě dařit nebude. Jsou-li darebáci příkladně potrestáni, pak automaticky následuje příznivá budoucnost. Jak bylo řečeno dříve, král či představitel výkonné moci má v první řadě chránit ve všech ohledech pokojné a nevinné obyvatele státu. Oddaní Pána jsou přirozeně pokojní a mírumilovní, a proto je prvořadou povinností státu zařídit, aby se z každého stal oddaný Pána. Pak budou automaticky všichni obyvatelé pokojní a mírumilovní a jedinou povinností krále bude krotit nepoctivé darebáky. To přinese mír a soulad v celé lidské společnosti.

1.17.15

Verš

anāgaḥsv iha bhūteṣu
ya āgas-kṛn niraṅkuśaḥ
āhartāsmi bhujaṁ sākṣād
amartyasyāpi sāṅgadam

Synonyma

anāgaḥsu iha — nevinným; bhūteṣu — živé bytosti; yaḥ — osoba; āgaḥ-kṛt — dopustí se přestupku; niraṅkuśaḥ — povýšenec; āhartā asmi — pozvednu; bhujam — paže; sākṣāt — přímo; amartyasya api — i kdyby to byl polobůh; sa-aṅgadam — s ozdobami a brněním.

Překlad

Povýšenou živou bytost, která se dopouští takového přestupku, že mučí nevinné, osobně potrestám, i kdyby to byl obyvatel nebes s ozdobami a brněním.

Význam

Obyvatelé nebeského království jsou nazýváni amara neboli nesmrtelní, jelikož mají velice dlouhý život, mnohem delší nežli lidské bytosti. Lidská bytost, která se dožívá maximálně sta let, musí život trvající milióny let jistě pokládat za nesmrtelnost. Například z Bhagavad-gīty se dozvídáme, že jeden den na planetě Brahmaloce trvá 4 300 000 x 1 000 slunečních let. Na jiných nebeských planetách trvá jeden den tak dlouho, jako šest měsíců na této planetě, a tamní obyvatelé mají život dlouhý deset miliónů jejich let. Jelikož délka jednoho života je na všech vyšších planetách mnohem větší než délka života lidí, obyvatelům nebes se říká nesmrtelní, i když ve skutečnosti v hmotném vesmíru není nesmrtelný nikdo.

Mahārāja Parīkṣit vyzývá i tyto obyvatele nebes, pokud budou mučit nevinné. To znamená, že panovník ve státě musí být tak silný jako Mahārāja Parīkṣit, aby mohl být odhodlaný potrestat i ty nejsilnější ničemy. Zásadou vedoucího představitele státu má být, že každý, kdo narušuje Boží zákony, má být vždy potrestán.

1.17.16

Verš

rājño hi paramo dharmaḥ
sva-dharma-sthānupālanam
śāsato ’nyān yathā-śāstram
anāpady utpathān iha

Synonyma

rājñaḥ — krále nebo panovníka; hi — jistě; paramaḥ — svrchovaná; dharmaḥ — předepsaná povinnost; sva-dharma-stha — ten, kdo je věrný svým předepsaným povinnostem; anupālanam — neustálé poskytování ochrany; śāsataḥ — za vlády; anyān — jiní; yathā — podle; śāstram — pravidel písem; anāpadi — bez nebezpečí; utpathān — osoby, které odbočují; iha — skutečně.

Překlad

Svrchovanou povinností vladaře je poskytovat veškerou ochranu těm, kteří poslouchají zákon, a přísně trestat ty, kteří neplní nařízení písem v běžných dobách, kdy nehrozí žádné nebezpečí.

Význam

V písmech je zmínka o āpad-dharmě neboli o povinnostech v dobách výjimečného stavu. Říká se, že velký mudrc Viśvāmitra se kdysi musel živit v nějaké nouzové situaci masem psů. V případě nebezpečí a nouze je možné jíst maso různých zvířat, ale to ještě neznamená, že se mají zřizovat jatka zásobující pojídače masa a že tento systém má být schválený státem. Za normálních okolností se nikdo nemá živit masem pouze pro uspokojení svého jazyka. Pokud to někdo udělá, král či panovník ho má za tento hrubý požitek okamžitě potrestat.

Existují určité příkazy písem pro různé osoby zaměstnané plněním různých povinností, a ten, kdo tyto příkazy dodržuje, se nazývá sva-dharma-stha neboli člověk věrný svým předepsaným povinnostem. Bhagavad-gītā (18.48) radí, že nikdo se nemá vyhýbat svým předepsaným povinnostem, ani když je nedokáže vykonávat bezchybně. Tuto sva-dharmu lze porušit v případě nebezpečí pod tlakem výjimečných okolností, ale nesmí se porušovat v běžných dobách. Panovník ve státě má dohlížet na to, aby následovník neměnil svoji sva-dharmu, ať už je jakákoliv, a má takovému člověku poskytnout veškerou ochranu. Kdo svoji sva-dharmu porušuje, zasluhuje podle śāster trest a povinností krále je dohlížet na to, aby každý přísně dodržoval povinnosti svého zaměstnání předepsané v písmech.

1.17.17

Verš

dharma uvāca
etad vaḥ pāṇḍaveyānāṁ
yuktam ārtābhayaṁ vacaḥ
yeṣāṁ guṇa-gaṇaiḥ kṛṣṇo
dautyādau bhagavān kṛtaḥ

Synonyma

dharmaḥ — osobnost náboženství; uvāca — řekl; etat — to vše; vaḥ — tebou; pāṇḍaveyānām — těch, kteří náleží k pāṇḍuovské dynastii; yuktam — hodí se na; ārta — trpící; abhayam — prostý všeho strachu; vacaḥ — slova; yeṣām — tato; guṇa-gaṇaiḥ — kvalifikacemi; kṛṣṇaḥ — i Pán Kṛṣṇa; dautya-ādau — povinnost posla atd.; bhagavān — Osobnost Božství; kṛtaḥ — vykonával.

Překlad

Dharma, osobnost náboženství, řekl: Tvá slova jsou hodna člena pāṇḍuovské dynastie. Velká oddanost Pāṇḍuovců zaujala i Pána Kṛṣṇu, Osobnost Božství, do té míry, že jim sloužil jako jejich posel.

Význam

Ujištění a výzvy Mahārāje Parīkṣita nikterak nezveličovaly jeho skutečnou moc. Mahārāja řekl, že ani obyvatelé nebes by nemohli uniknout jeho přísné vládě, kdyby narušovali náboženské zásady. Nebyl nijak nemístně pyšný, protože oddaný Pána je stejně mocný jako Pán a někdy Jeho milostí ještě mocnější. Každý slib, který oddaný dá, byť obyčejně by ho bylo velice obtížné dodržet, bude milostí Pána řádně splněn. Čistá oddaná služba Pāṇḍuovců a jejich plná odevzdanost umožnily Nejvyššímu Pánovi stát se Arjunovým vozatajem a někdy doručovatelem jejich dopisů. Pána velice těší tyto povinnosti, které plní pro Svého oddaného, protože Pán chce poskytovat službu Svému čistému oddanému, jehož životním zaměstnáním není nic jiného, než sloužit Pánovi s láskou a naprostou oddaností. Mahārāja Parīkṣit, vnuk Arjuny, slavného přítele a služebníka Pána, byl čistým oddaným Pána právě jako jeho děd, a proto byl Pán neustále s ním, už od chvíle, kdy ležel bezmocně v lůně své matky a byl napaden žhnoucí brahmāstrou, zbraní Aśvatthāmy. Oddaný je vždy pod ochranou Pána, a proto ujištění Mahārāje Parīkṣita se muselo naplnit. Býk zosobňující náboženství přijal tuto skutečnost a poděkoval králi za to, že je věrný svému vznešenému postavení.

1.17.18

Verš

na vayaṁ kleśa-bījāni
yataḥ syuḥ puruṣarṣabha
puruṣaṁ taṁ vijānīmo
vākya-bheda-vimohitāḥ

Synonyma

na — ne; vayam — my; kleśa-bījāni — hlavní příčina utrpení; yataḥ — odkud; syuḥ — stalo se; puruṣa-ṛṣabha — ó největší ze všech lidských bytostí; puruṣam — osoba; tam — ta; vijānīmaḥ — věz; vākya-bheda — rozdílné názory; vimohitāḥ — zmaten.

Překlad

Ó největší mezi lidskými bytostmi, je velice nesnadné určit přímo toho viníka, který způsobil naše utrpení, protože jsme zmateni různými názory teoretických filozofů.

Význam

Na světě existuje mnoho teoretických filozofů, kteří předkládají svoje vlastní teorie příčiny a následku, zvláště o příčině utrpení a o jeho následcích na různé živé bytosti. Existuje šest hlavních filozofů: Kaṇāda, autor filozofie Vaiśeṣika; Gautama, autor logiky; Patañjali, autor mystické yogy; Kapila, autor filozofie Sāṅkhya; Jaimini, autor Karma-mīmāṁsy, a Vyāsadeva, autor Vedānta-darśanu.

Přestože býk, zosobnění náboženství, a kráva, zosobněná Země, dobře věděli, že příčinou jejich utrpení je osobnost Kaliho, jako oddaní Pána také dobře věděli, že bez svolení Pána jim nikdo nemůže ublížit. Podle Padma Purāṇy jsou naše současné potíže způsobeny dozráváním zakořeněných hříchů, ale i tyto hříchy mohou vykonáváním čisté oddané služby přestat růst a zcela uvadnout. Když tedy oddaní vidí někoho páchat zlo, vědí, že není přímým původcem utrpení, které způsobuje. Považují za samozřejmé, že zloducha vede k jeho jednání nějaká nepřímá příčina, a proto vše tolerují a myslí na to, jak Bůh jim dává pouze malé dávky utrpení, které by si ve skutečnosti zasloužili.

Mahārāja Parīkṣit chtěl znát přímého viníka, ale oni mu z výše uvedených důvodů odmítli odpovědět. Spekulativní filozofové ovšem nerozpoznávají svolení Pána a snaží se nalézt příčiny utrpení svojí vlastní cestou, jak bude popsáno v následujících verších. Podle Śrīly Jīvy Gosvāmīho jsou tito spekulanti sami zmateni, a tudíž nemohou vědět, že konečnou příčinou všech příčin je Nejvyšší Pán, Osobnost Božství.

1.17.19

Verš

kecid vikalpa-vasanā
āhur ātmānam ātmanaḥ
daivam anye ’pare karma
svabhāvam apare prabhum

Synonyma

kecit — někteří z nich; vikalpa-vasanāḥ — ti, kteří popírají veškerou dualitu; āhuḥ — prohlašují; ātmānam — vlastní já; ātmanaḥ — vlastního já; daivam — nadpřirozené; anye — jiní; apare — někdo jiný; karma — činnosti; svabhāvam — hmotná příroda; apare — mnoho jiných; prabhum — autorit.

Překlad

Někteří filozofové, kteří popírají veškerou dualitu, prohlašují, že příčinou štěstí a neštěstí živé bytosti je její vlastní já. Jiní říkají, že příčinou jsou nadpřirozené síly, a ještě jiní říkají, že příčinou jsou činnosti, zatímco hrubí materialisté tvrdí, že konečnou příčinou je příroda.

Význam

Jak jsme poukázali výše, filozofové jako Jaimini a jeho následovníci považují za hlavní příčinu všeho štěstí a neštěstí plodonosné činnosti, a i kdyby připustili existenci vyšší autority, nějakého nadlidsky mocného Boha nebo bohů, pak i oni podléhají vlivu plodonosných činností, neboť nám musejí dát výsledky odpovídající našim činům. Tito filozofové říkají, že čin není nezávislý, protože každý čin vykonává nějaký konatel, a proto konatel sám je příčinou svého štěstí či neštěstí. V Bhagavad-gītě (6.5) je rovněž potvrzeno, že svojí myslí, osvobozenou od hmotných sklonů, se může živá bytost osvobodit od utrpení a hmotných bolestí. Činnostmi své mysli bychom se tedy neměli zaplétat do hmoty. Mysl je takto přítelem či nepřítelem v našem hmotném štěstí a neštěstí.

Ateističtí stoupenci sāṅkhyové filozofie docházejí k závěru, že příčinou všech příčin je hmotná příroda. Podle nich zapříčiňují hmotné štěstí a neštěstí kombinace hmotných prvků a rozklad hmoty je příčinou osvobození od všech hmotných bolestí. Gautama a Kaṇāda prohlašují, že příčinou všeho je kombinace atomů, a impersonalisté jako Aṣṭāvakra odhalují jako příčinu všech příčin duchovní záři Brahmanu. V Bhagavad-gītě ale Pán Sám prohlašuje, že je zdrojem neosobního Brahmanu, a proto On, Osobnost Božství, je konečnou příčinou všech příčin. Také Brahma-saṁhitā potvrzuje, že Pán Kṛṣṇa je konečnou příčinou všech příčin.

1.17.20

Verš

apratarkyād anirdeśyād
iti keṣv api niścayaḥ
atrānurūpaṁ rājarṣe
vimṛśa sva-manīṣayā

Synonyma

apratarkyāt — vymykající se schopnostem dedukce; anirdeśyāt — vymykající se schopnostem myšlení; iti — takto; keṣu — někdo; api — také; niścayaḥ — rozhodně uzavírá; atra — zde; anurūpam — kdo z nich má pravdu; rāja-ṛṣe — ó mudrci mezi králi; vimṛśa — posuď sám; sva — svojí; manīṣayā — inteligencí.

Překlad

Existují také myslitelé, kteří věří, že nikdo nemůže zjistit příčinu neštěstí argumentací, poznat ji představivostí ani vyjádřit slovy. Ó mudrci mezi králi, posuď sám, a zamysli se nad vším se svojí vlastní inteligencí.

Význam

Vaiṣṇavové neboli oddaní Pána věří, jak bylo výše vysvětleno, že se nic nemůže stát bez svolení Nejvyššího Pána. On je svrchovaný režisér, neboť potvrzuje v Bhagavad-gītě, že jako všeprostupující Paramātmā pobývá v srdci každého a bdí nad všemi činy a je svědkem všech činností. Námitka ateistů, že nikoho nelze potrestat za jeho přečiny, dokud nejsou dokázány před řádným soudem, je zde vyvrácena, neboť existuje neustálý svědek a společník živé bytosti. Živá bytost může zapomenout na vše, co kdy učinila ve svém minulém či současném životě, ale musíme vědět, že na stejném stromě hmotného těla sedí jako dva ptáci individuální duše a Nejvyšší Duše jako Paramātmā. Jeden z těchto ptáků, živá bytost, užívá plodů toho stromu, zatímco Svrchovaná Bytost přihlíží jeho činnostem. Paramātmā, Nejvyšší Duše, je tedy skutečným svědkem všech činností živé bytosti a pouze Jejím nařízením si může živá bytost vzpomenout či zapomenout na to, co učinila v minulosti. Pán je tedy jak všeprostupující neosobní Brahman, tak lokalizovaná Paramātmā v srdci každého. Je znalcem veškeré minulosti, současnosti a budoucnosti a nic před Ním nelze utajit. Oddaní znají tuto pravdu, a proto plní upřímně své povinnosti, aniž by přehnaně dychtili po odplatě. Kromě toho nikdo nemůže odhadnout, jak se Pán zachová, a to ani spekulací, ani učeností. Proč někoho přivádí do potíží a jiného ne? Je nejvyšším znalcem védského poznání a tudíž i skutečným vedāntistou. Zároveň je autorem Vedānty. Nikdo na Něm není nezávislý a každý je různým způsobem zaměstnán ve službě Jemu. V podmíněném stavu poskytuje živá bytost tyto služby pod tlakem hmotné přírody, zatímco v osvobozeném stavu živé bytosti pomáhá duchovní příroda v dobrovolné láskyplné službě Pánu. V Jeho činnostech nejsou žádné rozpory nebo nedokonalosti. Všechny jsou na úrovni Absolutní Pravdy. Nepochopitelné činnosti Pána správně ohodnotil Bhīṣmadeva. Závěr je tedy takový, že utrpení představitele náboženství a představitelky Země, se kterými se setkal Mahārāja Parīkṣit, bylo naplánované a mělo dokázat, že Mahārāja Parīkṣit byl ideálním panovníkem, protože dobře věděl, jak chránit krávy (Zemi) a brāhmaṇy (náboženské zásady), dva pilíře duchovního pokroku. Každý je pod dohledem Pána. Když si Pán přeje, aby někdo něco vykonal, jedná v každém případě správně. Mahārāja Parīkṣit byl tedy postaven před zkoušku svojí velikosti. Podívejme se nyní, jak v ní obstojí.

1.17.21

Verš

sūta uvāca
evaṁ dharme pravadati
sa samrāḍ dvija-sattamāḥ
samāhitena manasā
vikhedaḥ paryacaṣṭa tam

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; evam — tak; dharme — osobnost náboženství; pravadati — takto promluvit; saḥ — on; samrāṭ — vladař; dvija-sattamāḥ — ó nejlepší mezi brāhmaṇy; samāhitena — s náležitou pozorností; manasā — myslí; vikhedaḥ — bez jediné chyby; paryacaṣṭa — odpověděl; tam — jemu.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Ó nejlepší mezi brāhmaṇy, když král Parīkṣit slyšel osobnost náboženství takto hovořit, byl plně spokojen a bez chyby nebo lítosti odpověděl.

Význam

Slova býka, osobnosti náboženství, byla plná filozofie a poznání a král byl uspokojen, protože pochopil, že trpící býk nebyl nijak obyčejný. Pokud někdo není dokonale seznámen se zákonem Nejvyššího Pána, nemůže říkat věci, týkající se filozofické pravdy. Král Parīkṣit, který se mu svojí moudrostí zcela vyrovnal, bez pochybností či chyb odpověděl.

1.17.22

Verš

rājovāca
dharmaṁ bravīṣi dharma-jña
dharmo ’si vṛṣa-rūpa-dhṛk
yad adharma-kṛtaḥ sthānaṁ
sūcakasyāpi tad bhavet

Synonyma

rājā uvāca — král řekl; dharmam — náboženství; bravīṣi — jak mluvíš; dharma-jña — ó ty, který znáš zákony náboženství; dharmaḥ — osobnost náboženství; asi — jsi; vṛṣa-rūpa-dhṛk — v převleku za býka; yat — cokoliv; adharma-kṛtaḥ — ten, kdo jedná bezbožně; sthānam — místo; sūcakasya — toho, kdo ukazuje; api — také; tat — to; bhavet — stane se.

Překlad

Král řekl: Ó ty, jenž jsi v podobě býka! Znáš pravdu o náboženství a mluvíš podle zásady, že osud, který čeká pachatele bezbožných činů, čeká také toho, kdo na pachatele ukazuje. Nejsi nikdo jiný než osobnost náboženství.

Význam

Závěr oddaného je takový, že nikdo se nestává dobrodincem nebo zloduchem bez svolení Pána; oddaný proto nedává nikomu přímou zodpovědnost za jeho jednání. V obou případech je však pro něho samozřejmé, že prospěch či ztrátu seslal Bůh a že obojí je Jeho milostí. Pokud jde o prospěch, nikdo nepopírá, že pochází od Boha, ale v případě ztráty nebo nezdaru lidé začínají pochybovat — jak mohl být Pán ke Svému oddanému tak bezcitný, že ho přivedl do takových potíží? Ježíš Kristus byl zdánlivě přiveden do velkých potíží, když ho ukřižovali nevědomí lidé, ale on se na tyto nevědomce nikdy nerozhněval. Takto se má přijímat vše, ať už je to příznivé či nepříznivé. Pro oddaného je ten, kdo ukazuje na pachatele zla, stejný hříšník jako zloduch sám. Boží milostí oddaný toleruje všechny nezdary. Mahārāja Parīkṣit si toho povšiml a pochopil, že býk není nikdo jiný než samotná osobnost náboženství. Jinak řečeno, oddaný nikdy netrpí, protože pro oddaného, který vidí Boha ve všem, je i takzvané utrpení Boží milostí. Kráva a býk si králi nikterak nestěžovali, že je mučí osobnost Kaliho, i když takové stížnosti podává autoritám ve státě každý. Býkovo neobvyklé chování krále přivedlo k závěru, že býk je jistě osobností náboženství, protože nikdo jiný nemohl chápat tyto jemnosti náboženských zákonů.

1.17.23

Verš

athavā deva-māyāyā
nūnaṁ gatir agocarā
cetaso vacasaś cāpi
bhūtānām iti niścayaḥ

Synonyma

athavā — alternativně; deva — Pán; māyāyāḥ — energie; nūnam — velice malý; gatiḥ — pohyb; agocarā — nepředstavitelné; cetasaḥ — myslí; vacasaḥ — slovy; ca — ani; api — také; bhūtānām — všech živých bytostí; iti — takto; niścayaḥ — učinit závěr.

Překlad

Závěr tedy je, že Pánovy energie jsou nepředstavitelné. Nikdo je nemůže odhadnout mentální spekulací nebo slovním kejklířstvím.

Význam

Je možné se ptát, proč by oddaný neměl odhalovat konatele, přestože s jistotou ví, že konečným konatelem všeho je Pán. Když zná konečného konatele, neměl by předstírat, že neví, kdo čin ve skutečnosti vykonal. Odpovědí na tuto pochybnost je, že Pán také není přímo zodpovědný, protože vše se odehrává působením Jeho pověřené māyā-śakti neboli hmotné energie. Hmotná energie vždy vyvolává pochybnosti o svrchované autoritě Pána. Býk zosobňující náboženství dobře věděl, že nic se nemůže stát bez svolení Nejvyššího Pána, ale přesto ho iluzorní energie přivedla k pochybám, a proto se nezmínil o nejvyšší příčině. Tyto pochybnosti vyvstaly kvůli znečištění od Kaliho a hmotné energie. Iluzorní energie umocňuje celé ovzduší věku Kali a ani nelze vysvětlit do jaké míry.

1.17.24

Verš

tapaḥ śaucaṁ dayā satyam
iti pādāḥ kṛte kṛtāḥ
adharmāṁśais trayo bhagnāḥ
smaya-saṅga-madais tava

Synonyma

tapaḥ — odříkání; śaucam — čistota; dayā — milostivost; satyam — pravdivost; iti — takto; pādāḥ — nohy; kṛte — ve věku Satya; kṛtāḥ — ustálené; adharma — bezbožnost; aṁśaiḥ — částmi; trayaḥ — tři společně; bhagnāḥ — zlomené; smaya — pýcha; saṅga — přílišná společnost se ženami; madaiḥ — požívání omamných látek; tava — tvé.

Překlad

Ve věku Satya (pravdivosti) jsi stál pevně na čtyřech nohách díky čtyřem zásadám, jimiž bylo odříkání, čistota, milostivost a pravdivost. Vypadá to však, že máš tři nohy zlomené působením bezbožnosti v podobě pýchy, chtíče po ženách a požívání omamných látek.

Význam

Iluzorní energie neboli hmotná příroda může působit na živé bytosti úměrně tomu, nakolik tyto živé bytosti podléhají iluzorní přitažlivosti māyi. Můry jsou okouzleny jasnou září světla a stávají se tak obětí ohně. Podobně iluzorní energie stále okouzluje podmíněné duše, a pobízí je, aby se staly obětí ohně klamu, a védská literatura varuje tyto podmíněné duše, aby této iluzi nepodléhaly a zbavily se jí. Vedy nás varují, abychom se nevydávali do temnoty nevědomosti, ale na světlou cestu pokroku. I Pán Samotný nás varuje, že iluzorní moc hmotné energie je příliš mocná na to, abychom ji překonali, ale že ten, kdo se zcela odevzdá Pánovi, to snadno dokáže. Odevzdat se lotosovým nohám Pána ovšem také není nikterak snadné. Takto se odevzdat mohou lidé, kteří jsou odříkaví, čistotní, milostiví a pravdiví. Tyto čtyři zásady pokročilé civilizace byly význačnými rysy věku Satya. V tomto věku byl každý člověk prakticky kvalifikovaným brāhmaṇou nejvyšší úrovně a co se týče společenských životních stavů, všichni byli na úrovni paramahaṁsů neboli nejvyššího řádu odříkání. V takovém kulturním postavení lidské bytosti vůbec nepodléhaly iluzorní energii. Tito lidé silného charakteru byli dostatečně způsobilí k tomu, aby se vyprostili ze sevření māyi. Postupně však s oslabováním hlavních zásad bráhmanské kultury — odříkání, čistoty, milostivosti a pravdivosti — úměrně s rozvojem pýchy, připoutanosti k ženám a omamným látkám, se cesta spasení neboli cesta transcendentální blaženosti vzdálila daleko od lidské společnosti. S pokrokem věku Kali začínají být lidé velice pyšní a připoutaní k ženám a požívání omamných látek. Vlivem věku Kali je i chuďas pyšný na své drobné, ženy se vždy oblékají tak, aby svojí přitažlivostí zaujaly mysl mužů, a muži propadli pití vína a čaje, kouření, žvýkání tabáku atd. Všechny tyto zlozvyky, takzvaný pokrok civilizace, jsou hlavní příčinou veškeré bezbožnosti, a proto není možné zabránit mravní zkáze, úplatkářství a korupci. Všechna tato zla nelze zastavit pouhým vydáváním zákonů a policejním dozorem. Je však možné vyléčit nemoc mysli správným lékem, kterým je rozvíjení zásad bráhmanské kultury: odříkání, čistoty, milostivosti a pravdivosti. Moderní civilizace a hospodářský rozvoj vytvářejí novou podobu bídy a nedostatku, ve které jsou lidé vydíráni při zaopatřování svých potřeb. Jakmile vůdčí představitelé společnosti a její bohaté vrstvy milostivě utratí padesát procent svého nahromaděného majetku v zájmu svedeného lidstva a poskytnou lidem vzdělání o vědomí Boha neboli poznání Bhāgavatamu, věk Kali bude jistě poražen při svém pokusu zajmout podmíněné duše. Musíme mít vždy na paměti, že falešná pýcha neboli příliš vysoké oceňování svých vlastních životních hodnot, přílišná připoutanost k ženám nebo k jejich společnosti a požívání omamných látek odvádějí lidskou civilizaci od mírové cesty, přestože lidé hlasitě volají po míru. Kázání zásad Bhāgavatamu přinese automaticky všem lidem odříkání, vnitřní i vnější čistotu, milostivost k trpícím a čestnost v každodenním jednání. To je způsob, jakým napravit nedostatky lidské společnosti, které se v současnosti tak zřetelně projevují.

1.17.25

Verš

idānīṁ dharma pādas te
satyaṁ nirvartayed yataḥ
taṁ jighṛkṣaty adharmo ’yam
anṛtenaidhitaḥ kaliḥ

Synonyma

idānīm — v této chvíli; dharma — ó osobnosti náboženství; pādaḥ — noha; te — tvoje; satyam — pravdivost; nirvartayet — nějakým způsobem se vlečeš; yataḥ — čímž; tam — ta; jighṛkṣati — snažící se zničit; adharmaḥ — osobnost bezbožnosti; ayam — tato; anṛtena — lstivým jednáním; edhitaḥ — vzkvétající; kaliḥ — zosobněný spor.

Překlad

Nyní stojíš jen na jedné noze, kterou je tvoje pravdivost, a nějakým způsobem se vlečeš dál. Zosobněný spor (Kali), který vzkvétá lstivým jednáním, se však snaží zničit i tuto nohu.

Význam

Zásady náboženství nestojí na nějakých dogmatech nebo lidmi vymyšlených formulích, ale stojí na čtyřech hlavních usměrňujících pravidlech: odříkání, čistotě, milostivosti a pravdivosti. Všechny lidi je třeba učit dodržovat tyto zásady už od dětství. Odříkání znamená dobrovolně přijímat věci, které možná nejsou příliš pohodlné pro tělo, ale vedou k duchovní realizaci, jako například půst. Půst dvakrát nebo čtyřikrát za měsíc je odříkáním, jaké lze dobrovolně vykonávat, ale pouze pro duchovní realizaci a nikoliv z politických nebo nějakých jiných důvodů. Půst, který neslouží seberealizaci, ale nějakým jiným účelům, je v Bhagavad-gītě (17.5-6) zavržen. Čistota je nezbytná pro mysl i pro tělo. Pouze tělesná čistota může do určité míry pomoci, ale nutná je také čistota mysli, a té lze dosáhnout oslavováním Nejvyššího Pána. Nikdo nemůže odstranit prach nahromaděný v mysli, aniž by oslavoval Nejvyššího Pána. Bezbožná civilizace nemůže očistit mysl, protože nemá žádnou představu o Bohu, a z tohoto jednoduchého důvodu nemohou mít lidé v takové civilizaci žádné dobré kvalifikace, byť mohou být dobře zaopatřeni po hmotné stránce. Každý čin musíme posuzovat podle jeho výsledku. Výsledkem lidské civilizace ve věku Kali je nespokojenost, takže každý chce získat klid mysli. Tento klid mysli byl ve věku Satya zcela samozřejmý díky existenci výše uvedených vlastností lidských bytostí. Těchto vlastností postupně ubývá: v Tretā-yuze se jejich počet snížil na tři čtvrtiny, ve Dvāpara-yuze na polovinu a v tomto věku Kali na jednu čtvrtinu, a i ta se postupně snižuje s rozmachem nepravdivosti. Pýcha, ať už umělá či skutečná, ničí výsledky odříkání; přílišná záliba v ženské společnosti ničí čistotu; velká závislost na omamných látkách ničí milostivost a mnoho lživé propagandy ničí pravdivost. Obroda bhāgavata-dharmy tedy může zachránit lidskou civilizaci, které hrozí, že podlehne zlu všeho druhu.

1.17.26

Verš

iyaṁ ca bhūmir bhagavatā
nyāsitoru-bharā satī
śrīmadbhis tat-pada-nyāsaiḥ
sarvataḥ kṛta-kautukā

Synonyma

iyam — toto; ca — a; bhūmiḥ — povrch Země; bhagavatā — Osobností Božství; nyāsita — osobně konáno, a také dalšími; uru — veliká; bharā — zátěž; satī — tak učiněno; śrīmadbhiḥ — všepříznivými; tat — to; pada-nyāsaiḥ — otisky nohou; sarvataḥ — všude; kṛta — způsobilo; kautukā — štěstí.

Překlad

Osobnost Božství a také další jistě snížili zátěž Země. Když byl Pán přítomný jako inkarnace, díky Jeho příznivým šlépějím bylo konáno vše dobré.

1.17.27

Verš

śocaty aśru-kalā sādhvī
durbhagevojjhitā satī
abrahmaṇyā nṛpa-vyājāḥ
śūdrā bhokṣyanti mām iti

Synonyma

śocati — naříkající; aśru-kalā — se slzami v očích; sādhvī — ctnostná; durbhagā — jako kdyby byla nejnešťastnější; iva — jako; ujjhitā — opuštěná; satī — tak učiněno; abrahmaṇyāḥ — zbavena bráhmanské kultury; nṛpa-vyājāḥ — vydávající se za vládce; śūdrāḥ — nižší třída; bhokṣyanti — užívají; mām — mě; iti — takto.

Překlad

Nyní ona, ctnostná, nešťastně opuštěná Osobností Božství, naříká nad svou budoucností se slzami v očích, protože jí začínají vládnout a využívat lidé nižší třídy, kteří se vydávají za vladaře.

Význam

Státu má vládnout kṣatriya neboli člověk, který je kvalifikovaný k tomu, aby chránil trpící. Nepřipravení lidé nižší třídy, kteří nechtějí nikoho chránit před utrpením, nemohou být posazeni na místo vládce. Ve věku Kali bohužel na základě lidových voleb zastávají vládní místa lidé nižší třídy, kteří žádnou přípravu neabsolvovali, a namísto toho, aby chránili trpící, vytvářejí situaci, která je zcela nesnesitelná pro všechny. Tito vládci se bezprávně uspokojují na úkor pohodlí občanů, a ctnostná matka Země proto pláče, když vidí žalostné podmínky svých synů, lidí i zvířat. To je budoucnost světa ve věku Kali, kdy bezbožnost dosahuje svého vrcholu. V nepřítomnosti dobrého krále, který by zastavil bezbožné tendence, napraví zkaženou atmosféru mravního úpadku, úplatkářství a vyděračství jen systematické vzdělávání lidí v učení Śrīmad-Bhāgavatamu.

1.17.28

Verš

iti dharmaṁ mahīṁ caiva
sāntvayitvā mahā-rathaḥ
niśātam ādade khaḍgaṁ
kalaye ’dharma-hetave

Synonyma

iti — takto; dharmam — osobnost náboženství; mahīm — Zemi; ca — také; eva — jako; sāntvayitvā — když uklidnil; mahā-rathaḥ — generál, který mohl sám bojovat proti tisícům nepřátel; niśātam — ostrý; ādade — pozdvihl; khaḍgam — meč; kalaye — aby zabil zosobněného Kaliho; adharma — bezbožnost; hetave — hlavní příčina.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit, který mohl sám bojovat proti tisícům nepřátel, takto uklidnil osobnost náboženství a Zemi. Pak pozdvihl svůj ostrý meč, aby zabil osobnost Kaliho, který je příčinou veškeré bezbožnosti.

Význam

Jak bylo řečeno výše, osobnost Kaliho je tím, kdo se záměrně dopouští všemožných hříšných činností, které jsou zakázány ve zjevených písmech. Tento věk Kali bude jistě plný všech činností Kaliho, ale to neznamená, že vůdcové společnosti, panovníci, učení a inteligentní lidé a hlavně oddaní Pána by měli stísněně sedět a jen přihlížet reakcím věku Kali. V období dešťů bude jistě hodně pršet, ale to neznamená, že lidé by si neměli připravovat ochranu před deštěm. Povinností panovníka státu a dalších je podniknout všechny nezbytné kroky proti činnostem Kaliho či osob ovlivněných věkem Kali, a Mahārāja Parīkṣit je ideálním panovníkem, protože byl okamžitě připraven zabít osobnost Kaliho svým ostrým mečem. Vládci nemají pouze vydávat prohlášení o nápravě mravního úpadku, ale musí být připraveni zabít ostrým mečem každého, kdo je podle uznávaných śāster za tento mravní úpadek zodpovědný. Vůdci společnosti nezabrání úpadku povolením volného prodeje alkoholu. Musí ihned zavřít všechny obchody s omamnými látkami a vínem a trestat ty, kteří holdují opájení se všeho druhu, třeba i smrtí. Tak lze zastavit činnosti Kaliho, jak zde předvedl Mahārāja Parīkṣit, mahā-ratha.

1.17.29

Verš

taṁ jighāṁsum abhipretya
vihāya nṛpa-lāñchanam
tat-pāda-mūlaṁ śirasā
samagād bhaya-vihvalaḥ

Synonyma

tam — jeho; jighāṁsum — chystající se zabít; abhipretya — dobře věda; vihāya — odložil; nṛpa-lāñchanam — oděv krále; tat-pāda-mūlam — u jeho nohou; śirasā — hlavou; samagāt — plně se odevzdal; bhaya-vihvalaḥ — pod tlakem strachu.

Překlad

Když Kali pochopil, že se ho král chystá zabít, ihned zahodil královský šat a pod tlakem strachu se mu se skloněnou hlavou odevzdal.

Význam

Královský šat osobnosti Kaliho byl falešný. Královské roucho se hodí pro krále či kṣatriyu, ale když se člověk nižší třídy obleče jako král, jeho pravá totožnost bude ihned odhalena, jakmile se proti němu postaví pravý kṣatriya jako Mahārāja Parīkṣit. Skutečný kṣatriya se nikdy neodevzdává. Když se proti němu postaví jiný kṣatriya, přijme jeho výzvu a bojuje, dokud nezemře nebo nezvítězí. Odevzdání se je pro kṣatriyu neznámý pojem. Ve věku Kali existuje mnoho podvodníků, kteří se oblékají a chovají jako vladaři či panovníci, ale jakmile se proti nim postaví skutečný kṣatriya, jejich skutečná totožnost vyjde najevo. Když tedy převlečený Kali viděl, že bojovat proti Mahārājovi Parīkṣitovi je nad jeho síly, sklonil hlavu jako poddaný a odložil svůj královský šat.

1.17.30

Verš

patitaṁ pādayor vīraḥ
kṛpayā dīna-vatsalaḥ
śaraṇyo nāvadhīc chlokya
āha cedaṁ hasann iva

Synonyma

patitam — pokleslý; pādayoḥ — u nohou; vīraḥ — hrdina; kṛpayā — ze soucitu; dīna-vatsalaḥ — laskavý k ubohým; śaraṇyaḥ — ten, který je způsobilý přijímat odevzdané; na — ne; avadhīt — zabil; ślokyaḥ — ten, který je hodný opěvování; āha — řekl; ca — také; idam — tento; hasan — usmívající se; iva — jako.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit, který byl způsobilý přijímat odevzdané a který byl hoden opěvování ve světových dějinách, nezabil odevzdaného a pokleslého Kaliho, ale soucitně se usmál, protože byl vlídný k ubohým.

Význam

Ani obyčejný kṣatriya nezabíjí toho, kdo se mu odevzdá, natož pak Mahārāja Parīkṣit, který byl přirozeně soucitný a laskavý k ubohým. Usmíval se, protože převlečený Kali odhalil svoji totožnost člověka nižší třídy, a myslel na to, jak ironické bylo, že se ještě nikdo nezachránil před jeho ostrým mečem, pokud si ho Mahārāja přál zabít, ale ubohý nízký Kali byl ušetřen pouze díky tomu, že se včas odevzdal. Sláva a vlídnost Mahārāje Parīkṣita se proto zapsaly do dějin. Byl laskavým a soucitným panovníkem, který byl plně hoden toho, aby se mu odevzdali i jeho nepřátelé. Tak byl Kali vůlí prozřetelnosti zachráněn.

1.17.31

Verš

rājovāca
na te guḍākeśa-yaśo-dharāṇāṁ
baddhāñjaler vai bhayam asti kiñcit
na vartitavyaṁ bhavatā kathañcana
kṣetre madīye tvam adharma-bandhuḥ

Synonyma

rājā uvāca — král řekl; na — ne; te — tvůj; guḍākeśa — Arjuna; yaśaḥ-dharāṇām — z nás, kteří jsme zdědili slávu; baddha-añjaleḥ — ten, kdo spíná ruce; vai — jistě; bhayam — strach; asti — je; kiñcit — sebemenší; na — ani; vartitavyam — můžeme dovolit žít; bhavatā — tebou; kathañcana — všemi prostředky; kṣetre — v zemi; madīye — v mém království; tvam — tebe; adharma-bandhuḥ — přítel bezbožnosti.

Překlad

Král pravil: Zdědili jsme slávu Arjuny, proto když se nám odevzdáváš se sepjatýma rukama, nemusíš se bát o svůj život. Nemůžeš však zůstat v mém království, protože jsi přítelem bezbožnosti.

Význam

Kalimu, který je přítelem bezbožnosti všeho druhu, může být odpuštěno, když se odevzdá, ale za žádných okolností mu nelze dovolit, aby žil jako občan kdekoliv v dobrém státě. Pāṇḍuovci byli pověřenými zástupci Osobnosti Božství, Pána Kṛṣṇy, který ve skutečnosti naplánoval bitvu na Kurukṣetře. Neučinil to však ve Svém osobním zájmu; chtěl, aby světu vládl ideální král jako byl Mahārāja Yudhiṣṭhira a jeho potomci jako Mahārāja Parīkṣit. Zodpovědný král jakým byl Mahārāja Parīkṣit nemohl dovolit příteli bezbožnosti, aby se zabydloval v jeho království na úkor dobré pověsti Pāṇḍuovců. To je jediný způsob, jak vyhladit mravní úpadek v zemi. Přátelé bezbožnosti musejí být vykázáni ze státu ven, a to zemi zachrání před mravním úpadkem.

1.17.32

Verš

tvāṁ vartamānaṁ nara-deva-deheṣv
anupravṛtto ’yam adharma-pūgaḥ
lobho ’nṛtaṁ cauryam anāryam aṁho
jyeṣṭhā ca māyā kalahaś ca dambhaḥ

Synonyma

tvām — ty; vartamānam — dokud jsi přítomný; nara-deva — bohočlověk nebo král; deheṣu — v těle; anupravṛttaḥ — nastávající všude; ayam — tyto všechny; adharma — principy bezbožnosti; pūgaḥ — masově; lobhaḥ — chamtivost; anṛtam — faleš; cauryam — lupičství; anāryam — nezdvořilost; aṁhaḥ — věrolomnost; jyeṣṭhā — neštěstí; ca — a; māyā — podvádění; kalahaḥ — hádky; ca — a; dambhaḥ — domýšlivost.

Překlad

Pokud se osobnosti Kaliho, bezbožnosti, dovolí jednat jako bohočlověk neboli panovník, budou se jistě šířit zásady bezbožnosti jako je chamtivost, faleš, lupičství, nezdvořilost, věrolomnost, neštěstí, podvádění, hádky a domýšlivost.

Význam

Zásady náboženství, o kterých jsme mluvili — odříkání, čistotu, milostivost a pravdivost — může dodržovat stoupenec jakékoliv víry. Nikdo nemusí přecházet od hinduismu k mohamedánství a od mohamedánství ke křesťanství nebo k nějaké jiné víře, stát se tak odpadlíkem a nedodržovat náboženské zásady. Náboženství Bhāgavatamu nabádá k dodržování zásad náboženství. Zásady náboženství nejsou dogmata nebo usměrňující pravidla jedné určité víry. Taková pravidla se mohou lišit podle času a místa. Je však třeba vidět, zda se dosahuje cílů náboženství. Lpět na dogmatech a pravidlech bez dosažení skutečných zásad není dobré. Bezbožný stát může být nestranný vůči určitému druhu víry, ale nemůže být lhostejný vůči výše uvedeným náboženským zásadám. Ve věku Kali však panovníci budou k těmto náboženským zásadám lhostejní, a proto se pod jejich záštitou přirozeně vynoří protivníci náboženských zásad jako je chamtivost, faleš, podvádění a krádeže, a propaganda hlasitě volající po zastavení mravního úpadku ve státě tedy nebude mít žádný smysl.

1.17.33

Verš

na vartitavyaṁ tad adharma-bandho
dharmeṇa satyena ca vartitavye
brahmāvarte yatra yajanti yajñair
yajñeśvaraṁ yajña-vitāna-vijñāḥ

Synonyma

na — ne; vartitavyam — zasluhuješ si zůstat; tat — proto; adharma — bezbožnost; bandho — přítel; dharmeṇa — s náboženstvím; satyena — s pravdou; ca — také; vartitavye — umístěné v; brahma-āvarte — místo, kde se vykonává oběť; yatra — kde; yajanti — řádně vykonávají; yajñaiḥ — oběti neboli oddanou službu; yajña-īśvaram — Nejvyššímu Pánovi, Osobnosti Božství; yajña — oběť; vitāna — šířící se; vijñāḥ — odborníci.

Překlad

Proto si, ó příteli bezbožnosti, nezasluhuješ zůstat na místě, kde odborníci vykonávají pro uspokojení Nejvyšší Osobnosti Božství oběti, které jsou v souladu s pravdou a náboženskými zásadami.

Význam

Yajñeśvara neboli Nejvyšší Osobnost Božství je příjemcem všech obětí a obřadů. Písma předepisují různé obřady pro různé věky. Oběť znamená přijmout svrchovanost Pána a s tím vykonávat činy, které mohou Pána ve všech ohledech upokojit. Ateisté nevěří v existenci Boha a nevykonávají žádnou oběť pro Jeho uspokojení. Každé místo nebo země, kde je přijímána svrchovanost Pána a vykonávají se oběti, se nazývá brahmāvarta. Existují různé země v různých částech světa a každá jednotlivá země může mít předepsaný jiný druh oběti pro potěšení Nejvyššího Pána, ale ústředním bodem veškeré snahy potěšit Ho je jedna věc, kterou uvádí Bhāgavatam, a to je pravdivost. Pravdivost je základním principem náboženství a konečným cílem všech náboženství je uspokojit Pána. V tomto věku Kali je obecně předepsanou obětí saṅkīrtana-yajña. Takové je mínění odborníků, kteří vědí, jak šířit proces yajñi. Pán Caitanya kázal tuto metodu yajñi a z tohoto verše Bhāgavatamu je vidět, že obětní metodu saṅkīrtana-yajñi lze vykonávat kdekoliv, vyhnat tak osobnost Kaliho, a zachránit lidskou společnost před neblahými vlivy tohoto věku.

1.17.34

Verš

yasmin harir bhagavān ijyamāna
ijyātma-mūrtir yajatāṁ śaṁ tanoti
kāmān amoghān sthira-jaṅgamānām
antar bahir vāyur ivaiṣa ātmā

Synonyma

yasmin — v takových obětních obřadech; hariḥ — Nejvyšší Pán; bhagavān — Osobnost Božství; ijyamānaḥ — je uctíván; ijya-ātma — duše všech uctívaných božstev; mūrtiḥ — v podobách; yajatām — ti, kteří uctívají; śam — dobro; tanoti — šíří; kāmān — touhy; amoghān — nedotknutelný; sthira-jaṅgamānām — všeho pohyblivého i nepohyblivého; antaḥ — uvnitř; bahiḥ — vně; vāyuḥ — vzduch; iva — jako; eṣaḥ — jich všech; ātmā — duše.

Překlad

Při všech obětních obřadech, i když je někdy uctíván polobůh, je uctíván Nejvyšší Pán, Osobnost Božství, protože On je Nadduší každého a existuje uvnitř i vně jako vzduch. Je to On, kdo ve skutečnosti uděluje dobro všem uctívatelům.

Význam

Někdy dokonce vidíme, že jsou uctíváni polobozi jako Indra a Candra a že jim jsou nabízeny obětiny, ale odměny za všechny tyto oběti uděluje jejich vykonavateli Nejvyšší Pán a jedině On mu může poskytnout veškeré dobro. Polobozi, i když jsou uctíváni, nemohou udělat nic bez svolení Pána, protože Pán je Nadduší každého, pohyblivého i nehybného.

V Bhagavad-gītě (9.23) to Samotný Pán potvrzuje v následující śloce:

ye 'py anya-devatā-bhaktā
yajante śraddhayānvitāḥ
te 'pi mām eva kaunteya
yajanty avidhi-pūrvakam

“Vše, co člověk obětuje jiným bohům, ó synu Kuntī, je ve skutečnosti určeno pouze pro Mě, avšak taková oběť je vykonávána bez správného chápání.”

Skutečností je, že Nejvyšší Pán je jeden jediný. Neexistuje žádný jiný Bůh nežli Pán Samotný. Nejvyšší Pán je proto věčně transcendentální hmotnému stvoření. Mnoho lidí však uctívá polobohy jako je bůh Slunce, bůh Měsíce a Indra, což jsou pouze hmotní zástupci Nejvyššího Pána. Tito polobozi jsou pouze nepřímí, kvalitativní představitelé Nejvyššího Pána. Vzdělaný učenec nebo oddaný ovšem ví, kdo je kdo, a proto uctívá přímo Nejvyššího Pána a nerozptylují ho Jeho hmotné kvalitativní reprezentace. Ti, kteří nejsou tolik vzdělaní, uctívají tyto kvalitativní, hmotné reprezentace, ale jejich uctívání je nezdvořilé, protože je proti pravidlům.

1.17.35

Verš

sūta uvāca
parīkṣitaivam ādiṣṭaḥ
sa kalir jāta-vepathuḥ
tam udyatāsim āhedaṁ
daṇḍa-pāṇim ivodyatam

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Śrī Sūta Gosvāmī řekl; parīkṣitā — Mahārājem Parīkṣitem; evam — takto; ādiṣṭaḥ — nařízeno; saḥ — on; kaliḥ — osobnost Kaliho; jāta — bylo; vepathuḥ — chvění; tam — jeho; udyata — zdvižený; asim — meč; āha — řekl; idam — takto; daṇḍa-pāṇim — Yamarāja, osobnost smrti; iva — jako; udyatam — téměř připravený.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī řekl: Osobnost Kaliho se po tomto rozkazu Mahārāje Parīkṣita začala třást strachy. Když Kali před sebou viděl krále jako Yamarāje, připraveného, že ho zabije, promluvil ke všem následovně.

Význam

Král byl připravený osobnost Kaliho ihned zabít, pokud neuposlechne jeho rozkazu. V opačném případě by nic nenamítal proti tomu, aby Kali žil dál. Kali, který se různými způsoby pokoušel uniknout trestu, nakonec usoudil, že se králi musí odevzdat, a začal se třást ve strachu o život. Král neboli panovník musí být tak silný, aby stál před osobností Kaliho jako osobnost smrti Yamarāja. Králův rozkaz musí být splněn, jinak je život zločince v nebezpečí. Tak se má vládnout osobnostem Kaliho, které narušují normální život obyvatel státu.

1.17.36

Verš

kalir uvāca
yatra kva vātha vatsyāmi
sārva-bhauma tavājñayā
lakṣaye tatra tatrāpi
tvām ātteṣu-śarāsanam

Synonyma

kaliḥ uvāca — Kali řekl; yatra — kdekoliv; kva — všude; vā — buďto; atha — tam; vatsyāmi — budu pobývat; sārva-bhauma — ó pane (neboli králi) Země; tava — tvým; ājñayā — nařízením; lakṣaye — vidím; tatra tatra — tam všude; api — také; tvām — Vaše Veličenstvo; ātta — vyzbrojen; iṣu — šípy; śarāsanam — lukem.

Překlad

Vaše Veličenstvo, všude, kde budu žít podle vašeho rozkazu, uvidím jen vás s lukem a šípy, kamkoliv se podívám.

Význam

Kali chápal, že Mahārāja Parīkṣit byl králem všech zemí po celém světě, a proto na všech místech, kde by žil, by se musel setkat se stejným postojem krále. Kaliho údělem bylo páchat zlo a údělem Mahārāje Parīkṣita bylo potlačovat všechny zloduchy, zvláště osobnost Kaliho. Pro Kaliho tedy bylo lepší, aby ho král ihned na místě zabil, než aby ho zabíjel někde jinde. Byl nakonec duší, která se odevzdala králi, a král měl tedy vykonat všechno potřebné.

1.17.37

Verš

tan me dharma-bhṛtāṁ śreṣṭha
sthānaṁ nirdeṣṭum arhasi
yatraiva niyato vatsya
ātiṣṭhaṁs te ’nuśāsanam

Synonyma

tat — proto; me — mě; dharma-bhṛtām — všech ochránců náboženství; śreṣṭha — ó vůdče; sthānam — místo; nirdeṣṭum — stanovte; arhasi — laskavě; yatra — kde; eva — jistě; nityataḥ — vždy; vatsye — mohu pobývat; ātiṣṭhan — nastálo; te — vaše; anuśāsanam — pod vaší vládou.

Překlad

Proto prosím, ó vůdče všech ochránců náboženství, stanovte pro mne nějaké místo, kde bych mohl trvale žít pod ochranou vaší vlády.

Význam

Kali oslovil Mahārāje Parīkṣita jako vůdce všech ochránců náboženství, protože král upustil od zabití člověka, který se mu odevzdal. Odevzdané duši má být poskytnuta veškerá ochrana, i v případě, že se jedná o nepřítele. To je náboženská zásada. A můžeme si představit, jakou ochranu poskytne Osobnost Božství tomu, kdo se Pánovi odevzdá ne jako nepřítel, ale jako oddaný služebník. Pán ochrání odevzdanou duši před všemi hříchy a všemi výslednými reakcemi za hříšné činnosti (Bg. 18.66).

1.17.38

Verš

sūta uvāca
abhyarthitas tadā tasmai
sthānāni kalaye dadau
dyūtaṁ pānaṁ striyaḥ sūnā
yatrādharmaś catur-vidhaḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; abhyarthitaḥ — na tuto žádost; tadā — tehdy; tasmai — jemu; sthānāni — místa; kalaye — osobnosti Kaliho; dadau — dal svolení; dyūtam — hazardování; pānam — pití; striyaḥ — nedovolený styk s ženami; sūnā — porážení zvířat; yatra — kdekoliv; adharmaḥ — hříšné činnosti; catuḥ-vidhaḥ — čtyři druhy.

Překlad

Sūta Gosvāmī řekl: Mahārāja Parīkṣit dal na jeho žádost osobnosti Kaliho svolení pobývat na místech, kde se provozuje hazard, pití, prostituce a porážení zvířat.

Význam

Základní principy bezbožnosti jako je pýcha, prostituce, požívání omamných látek a faleš působí proti čtyřem zásadám náboženství, jimiž je odříkání, čistota, milostivost a pravdivost. Kali dostal svolení žít na čtyřech místech, která král přímo vyjmenoval: byla to místa hazardních her, prostituce, pití a porážení zvířat.

Śrīla Jīva Gosvāmī udává, že pití, které je v rozporu se zásadami písem, týkajícími se například sautrāmaṇī-yajñi, styk se ženami mimo manželství a zabíjení zvířat odporující příkazům písem jsou bezbožné činnosti. Ve Vedách se vyskytují dva různé druhy příkazů; jeden je pro pravṛtty neboli pro ty, kteří se věnují hmotnému požitku, a druhý je pro nivṛtty neboli pro ty, kteří jsou osvobozeni z hmotného otroctví. Védské příkazy pro pravṛtty mají postupně usměrňovat jejich činnosti k cestě osvobození. Z tohoto důvodu pro ty, kteří se nalézají v nejnižším stádiu nevědomosti a kteří holdují vínu, ženám a masu, se ve Vedách na několika místech doporučuje pití po vykonávání sautrāmaṇī-yajñi, styk se ženami po uzavření manželství a jedení obětovaného masa. Tato doporučení védské literatury jsou určena pro určitou třídu lidí a ne pro všechny. Jelikož to jsou však příkazy Ved jen pro určité druhy osob, takové činnosti pravṛttů se nepovažují za adharmu. To, co je pro jednoho člověka potravou, může být pro druhého jedem, a stejně tak to, co se doporučuje osobám v kvalitě nevědomosti, může být jedem pro osoby v kvalitě dobra. Śrīla Jīva Gosvāmī Prabhu tedy potvrzuje, že doporučení písem pro jistou třídu lidí se nemají nikdy pokládat za adharmu neboli za bezbožná. Tyto činnosti však skutečně adharmou jsou a člověk k nim nemá být nikdy povzbuzován. Doporučení písem nemají podporovat tuto adharmu, ale usměrňovat nezbytnou adharmu postupně k cestě dharmy.

Po vzoru Mahārāje Parīkṣita mají všichni panovníci států dohlédnout na to, aby se ve státě upevňovaly zásady náboženství — odříkání, čistota, milostivost a pravdivost — a aby se všemi způsoby omezovaly zásady bezbožnosti, tedy pýcha, nedovolená ženská společnost neboli prostituce, požívání omamných látek a falešnost. Je třeba využít do nejvyšší míry i špatných podmínek a osobnost Kaliho je možné přemístit tam, kde se vyskytuje hazard, pití, prostituce a jatka, pokud taková místa existují. Ti, kteří se nedokáží vzdát těchto bezbožných zvyků, mohou být usměrněni podle příkazů písem. Za žádných okolností by je stát neměl podporovat. Jinými slovy, stát má kategoricky zastavit veškeré hazardování, pití, prostituci a podvádění. Stát, který chce převážnou většinu obyvatelstva zachránit před mravním úpadkem, může zavést zásady náboženství následujícím způsobem:

1. Alespoň dva povinné postní dny v měsíci, ne-li více (odříkání). Dva postní dny v měsíci jsou výhodné i z hospodářského hlediska, neboť ušetří státu tuny potravy a zároveň přinesou velice příznivé účinky na celkové zdraví obyvatelstva.

2. Chlapci se musejí ženit nejpozději ve věku dvacet čtyři let a dívky vdávat ve věku šestnáct let. Do škol mohou chodit společně za předpokladu, že jsou chlapci a dívky řádně oddáni. Jakmile se tedy mezi studentem a studentkou vyvíjí nějaký důvěrný vztah, má být namísto nedovolených styků uspořádána řádná svatba. Rozvody podporují prostituci, a je nutné jim zamezit.

3. Obyvatelé státu musejí věnovat až padesát procent svého příjmu jako milodar za účelem vytvoření duchovního ovzduší ve státě či v lidské společnosti, individuálně i kolektivně. Je nutné šířit zásady Bhāgavatamu prostřednictvím (a) karma-yogy neboli konání všeho pro uspokojení Pána, (b) pravidelného naslouchání Śrīmad-Bhāgavatamu od autorizovaných osob a realizovaných duší, (c) skupinového opěvování slávy Pána, doma nebo ve svatyních, (d) poskytování služeb všeho druhu bhāgavatům, kteří jsou zaměstnáni kázáním Śrīmad-Bhāgavatamu, a (e) pobývání na místech, kde je ovzduší nasyceno vědomím Boha. Bude-li se stát řídit výše zmíněnými procesy, pak se přirozeně projeví vědomí Boha všude.

Veškeré hazardování, dokonce i spekulativní obchodní podnikání, se pokládá za degradující a je-li ve státě podporováno, vede k naprosté ztrátě pravdivosti. Ihned by mělo být zakázáno, aby mladí chlapci a dívky zůstávali svobodní déle, než bylo výše uvedeno, a aby se otevírala jakákoliv jatka. Jedlíkům masa může být dovoleno, aby získávali maso způsobem uvedeným v písmech a nijak jinak. A je nutné zakázat veškeré požívání omamných látek včetně kouření cigaret, žvýkání tabáku a pití čaje.

1.17.39

Verš

punaś ca yācamānāya
jāta-rūpam adāt prabhuḥ
tato ’nṛtaṁ madaṁ kāmaṁ
rajo vairaṁ ca pañcamam

Synonyma

punaḥ — opět; ca — také; yācamānāya — žebrákovi; jāta-rūpam — zlato; adāt — vydal; prabhuḥ — král; tataḥ — kde; anṛtam — faleš; madam — požívání omamných látek; kāmam — chtíč; rajaḥ — kvůli vášni; vairam — nepřátelství; ca — také; pañcamam — páté.

Překlad

Kali žádal o něco víc, a na jeho prosbu mu král dal svolení žít tam, kde je zlato, protože jakmile je někde zlato, je tam i faleš, požívání omamných látek, chtíč, závist a nepřátelství.

Význam

I když Kali dostal od Mahārāje Parīkṣita povolení žít na čtyřech místech, bylo pro něho velice obtížné nějaké takové místo najít, protože za vlády Mahārāje Parīkṣita žádná taková místa neexistovala. Kali proto požádal krále, aby mu povolil něco praktického, co by mohl využít pro své temné záměry. Mahārāja Parīkṣit mu tedy povolil žít na místech, kde je zlato, protože jakmile je někde zlato, jsou tam i všechny čtyři výše uvedené věci a navíc je tam vedle nich ještě nepřátelství. Osobnost Kaliho tak dostala cejch zlata. Podle Śrīmad-Bhāgavatamu zlato podporuje podvádění, požívání omamných látek, prostituci, závist a nepřátelství. I měna a oběživo podložené zlatem jsou špatné. Peníze podložené zlatem se zakládají na podvodu, protože nikdy neodpovídají skutečným zásobám zlata. Podvádění je základním principem, protože se do oběhu dávají bankovky, které nejsou kryté odpovídajícím množstvím zlata. Tato umělá inflace měny, kterou vytvářejí státní autority, podporuje prostituci státního hospodářství. Ceny zboží se kvůli špatné měně neboli nepodloženým penězům nepřirozeně zvyšují. Špatné peníze vytlačují dobré peníze. Namísto papírových bankovek se má jako měny používat skutečných zlatých mincí, a to zastaví prostituci zlata. Ženy mohou nosit zlaté ozdoby, ale omezené má být jejich množství a nikoliv kvalita. To omezí chtíč, závist a nepřátelství. Jakmile budou v oběhu skutečné zlaté peníze v podobě mincí, zlato automaticky přestane vytvářet faleš, prostituci atd. Nebudou třeba žádná ministerstva proti korupci, která jsou jen zdrojem další prostituce a podvodů.

1.17.40

Verš

amūni pañca sthānāni
hy adharma-prabhavaḥ kaliḥ
auttareyeṇa dattāni
nyavasat tan-nideśa-kṛt

Synonyma

amūni — všech těch; pañca — pět; sthānāni — míst; hi — jistě; adharma — bezbožné zásady; prabhavaḥ — podporující; kaliḥ — věk Kali; auttareyeṇa — od syna Uttary; dattāni — předal; nyavasat — prodléval; tat — jím; nideśa-kṛt — nařízeno.

Překlad

Osobnosti Kaliho tak bylo nařízením Mahārāje Parīkṣita, syna Uttary, dovoleno žít na těchto pěti místech.

Význam

Věk Kali tak započal zlatým cejchováním a po celém světě se rozbujela falešnost, požívání omamných látek, porážení zvířat a prostituce a moudřejší část obyvatelstva se snaží zastavit mravní úpadek. Postup, jak možné tento mravní úpadek napravit, je popsán výše, a každý může tohoto návrhu využít.

1.17.41

Verš

athaitāni na seveta
bubhūṣuḥ puruṣaḥ kvacit
viśeṣato dharma-śīlo
rājā loka-patir guruḥ

Synonyma

atha — proto; etāni — to vše; na — nikdy; seveta — přijít do styku; bubhūṣuḥ — ti, kteří si přejí blaho; puruṣaḥ — osoba; kvacit — za žádných okolností; viśeṣataḥ — zvláště; dharma-śīlaḥ — ti, kteří jsou na pokrokové cestě osvobození; rājā — král; loka-patiḥ — vůdčí představitel; guruḥ — brāhmaṇové a sannyāsīni.

Překlad

Proto nikdo, kdo touží po pokrokovém blahu, zvláště králové, religionisté, vůdčí představitelé, brāhmaṇové a sannyāsīni, by neměl nikdy přijít do styku s výše uvedenými čtyřmi zásadami bezbožnosti.

Význam

Brāhmaṇové jsou učitelé náboženství pro všechny ostatní kasty a sannyāsīni jsou duchovní mistři všech kast a řádů společnosti. Podobně jsou na tom králové a vůdčí představitelé veřejnosti, kteří zodpovídají za hmotné blaho všech lidí. Pokrokoví religionisté a ti, kteří zodpovídají za lidské bytosti, nebo ti, kteří si nechtějí zkazit cenný lidský život, by se měli vyhýbat všem principům bezbožnosti, zvláště nedovolenému styku se ženami. Jakmile brāhmaṇa není pravdivý, veškeré jeho nároky na bráhmanský statut jsou neplatné a zbytečné. Jakmile se sannyāsī nedovoleně stýká se ženami, veškerá jeho prohlášení, že je sannyāsīnem, jsou podvod. Stejně tak když král nebo vůdčí představitel veřejnosti jsou zbytečně pyšní nebo zvyklí pít a kouřit, nejsou oprávnění k tomu, aby vykonávali činnosti pro veřejné blaho. Pravdivost je základní zásadou všech náboženství. Čtyři vůdci lidské společnosti, to znamená sannyāsī, brāhmaṇa, král a vůdčí představitel veřejnosti, musí projít důkladnou zkouškou a musí být posouzen jejich charakter a kvalifikace. Dříve než někoho můžeme přijmout za duchovního nebo hmotného vůdce společnosti, musíme posoudit jeho charakter podle výše uvedených kritérií. Tito vůdčí představitelé veřejnosti nemusí mít tolik akademických kvalifikací, ale je prvořadě nutné, aby se vyhýbali čtyřem znečišťujícím principům, kterými je hazardování, pití, prostituce a porážení zvířat.

1.17.42

Verš

vṛṣasya naṣṭāṁs trīn pādān
tapaḥ śaucaṁ dayām iti
pratisandadha āśvāsya
mahīṁ ca samavardhayat

Synonyma

vṛṣasya — býka (osobnosti náboženství); naṣṭān — ztracené; trīn — tři; pādān — nohy; tapaḥ — odříkání; śaucam — čistota; dayām — milostivost; iti — takto; pratisandadhe — znovu obnoveny; āśvāsya — povzbudivými činnostmi; mahīm — Země; ca — a; samavardhayat — dokonale zlepšil.

Překlad

Poté král znovu obnovil ztracené nohy osobnosti náboženství (býka) a povzbudivými činnostmi dostatečně zlepšil podmínky Země.

Význam

Tím, že Kalimu vyhradil určitá místa, ho Mahārāja Parīkṣit prakticky oklamal. Král mohl v přítomnosti osobnosti Kaliho, Dharmy (v podobě býka) a Země (v podobě krávy) realisticky posoudit celkovou situaci ve svém království a ihned tedy podnikl náležité kroky k tomu, aby znovu obnovil nohy býka, totiž odříkání, čistotu a milostivost. Viděl také, že pro stabilizaci všeobecného blaha obyvatel lze použít zásob zlata. Zlato je jistě zdrojem podvodů, požívání omamných látek, prostituce, nepřátelství a násilí, ale pod vedením správného krále nebo vůdčího představitele, brāhmaṇy či sannyāsīna lze téhož zlata náležitě využít k obnovení ztracených nohou býka, osobnosti náboženství.

Mahārāja Parīkṣit tedy stejně jako jeho děd Arjuna shromáždil veškeré neprávem držené zlato, které mělo sloužit Kaliho sklonům, a využil ho k saṅkīrtana-yajñi, v souladu s pokyny Śrīmad-Bhāgavatamu. Jak jsme navrhovali dříve, nahromaděný majetek může člověk rozdělit na tři díly; padesát procent odevzdat pro službu Pánu, dvacet pět procent utratit na rodinné členy a dvacet pět procent si ponechat na osobní potřeby. Věnovat padesát procent na službu Pánu neboli na propagaci duchovního poznání ve společnosti prostřednictvím saṅkīrtana-yajñi je nejvyšším projevem lidské milosrdnosti. Téměř všichni lidé na světě jsou zcela nevědomí v otázkách duchovního poznání, zvláště co se týče oddané služby Pánu, a proto šířit systematické transcendentální poznání o oddané službě je tou největší milostí, jakou může člověk v tomto světě prokázat. Jakmile se každý naučí obětovat padesát procent svého nahromaděného zlata pro službu Pánu, odříkání, čistota a milostivost budou automaticky následovat, a tak budou obnoveny tři ztracené nohy osobnosti náboženství. Dostatečné odříkání, čistota, milostivost a pravdivost přirozeně uspokojí matku Zemi a Kali má pak velice malou příležitost proniknout do struktury lidské společnosti.

1.17.43-44

Verš

sa eṣa etarhy adhyāsta
āsanaṁ pārthivocitam
pitāmahenopanyastaṁ
rājñāraṇyaṁ vivikṣatā

āste ’dhunā sa rājarṣiḥ
kauravendra-śriyollasan
gajāhvaye mahā-bhāgaś
cakravartī bṛhac-chravāḥ

Synonyma

saḥ — on; eṣaḥ — toto; etarhi — v přítomnosti; adhyāste — ovládá; āsanam — trůn; pārthiva-ucitam — přímo hodné krále; pitāmahena — od děda; upanyastam — předáno; rājñā — od krále; araṇyam — les; vivikṣatā — toužící; āste — je; adhunā — v současnosti; saḥ — ten; rāja-ṛṣiḥ — mudrc mezi králi; kaurava-indra — hlavní z kuruovských králů; śriyā — sláva; ullasan — šířící; gajāhvaye — v Hastināpuru; mahā-bhāgaḥ — obdařený štěstím; cakravartī — panovník; bṛhat-śravāḥ — velice proslulý.

Překlad

Štěstím obdařený panovník Mahārāja Parīkṣit, kterému svěřil království Hastināpuru Mahārāja Yudhiṣṭhira, když si přál odejít do lesa, nyní vládne světu s velkým úspěchem, neboť ho oslavují skutky králů kuruovské dynastie.

Význam

Dlouhodobé oběti, kterých se ujali mudrci v Naimiṣāraṇyi, byly zahájeny krátce po odchodu Mahārāje Parīkṣita. Oběť měla trvat tisíc let a říká se, že na jejím počátku byli přítomni také někteří současníci Baladeva, staršího bratra Pána Kṛṣṇy. Podle některých autorit je v tomto verši použito přítomného času také pro vymezení nejbližší časové hranice v minulosti. V tomto smyslu se zde přítomný čas vztahuje na vládu Mahārāje Parīkṣita. Přítomného času lze také použít pro trvalou skutečnost. Zásady Mahārāje Parīkṣita mohou stále přetrvávat a jsou-li autority odhodlané učinit patřičné kroky, lidská společnost může být i nyní napravena. Jsme-li odhodlaní jednat jako Mahārāja Parīkṣit, můžeme i dnes ze státu vymýtit všechny nemorální činnosti, které do společnosti zavedl Kali. Mahārāja Parīkṣit vyhradil Kalimu určitá místa, ale Kali ve skutečnosti žádná taková místa na světě nenašel, protože Parīkṣit přísně a ostražitě dohlížel na to, aby se nikde neholdovalo hazardu, pití, prostituci a porážení zvířat. Moderní vládci chtějí zastavit mravní úpadek státu, ale ve své pošetilosti nevědí jak. Chtějí vydávat povolení pro herny, prodejny vína a jiných omamných látek, nevěstince, hotelovou prostituci, pro kina a faleš ve všem jednání, i ve svém vlastním, a zároveň chtějí zastavit mravní úpadek. Chtějí Boží království bez vědomí Boha. Jak je možné skloubit dvě protichůdné věci? Chceme-li ze státu odstranit mravní úpadek, pak musíme nejdříve ze všeho zorganizovat společnost tak, aby přijala zásady náboženství, to znamená odříkání, čistotu, milostivost a pravdivost, a chceme-li vytvořit příznivé podmínky, musíme zavřít všechny podniky, kde se provozuje hazard, pití, prostituce a faleš. To jsou některé z praktických lekcí ze stránek Śrīmad-Bhāgavatamu.

1.17.45

Verš

ittham-bhūtānubhāvo ’yam
abhimanyu-suto nṛpaḥ
yasya pālayataḥ kṣauṇīṁ
yūyaṁ satrāya dīkṣitāḥ

Synonyma

ittham-bhūta — jsa takto; anubhāvaḥ — zkušenost; ayam — toho; abhimanyu-sutaḥ — syn Abhimanyua; nṛpaḥ — král; yasya — jehož; pālayataḥ — díky jeho vládě; kṣauṇīm — na Zemi; yūyam — vy všichni; satrāya — ve vykonávání obětí; dīkṣitāḥ — zasvěcení.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit, syn Abhimanyua, je tak zkušený vladař, že díky jeho dobré vládě a záštitě můžete nyní vykonávat takovouto oběť.

Význam

Brāhmaṇové a sannyāsīni dobře vědí, jak pozvednout společnost duchovně, zatímco kṣatriyové neboli vládci se vyznají ve věcech hmotného míru a blahobytu v lidské společnosti. To jsou dva základní pilíře všeho štěstí, a proto mají pro všeobecné blaho plně spolupracovat. Mahārāja Parīkṣit byl dostatečně zkušený na to, aby zahnal Kaliho za hranice své působnosti a připravil tak stát na přijetí duchovního osvícení. Pokud nejsou obyčejní lidé otevření, je velice obtížné přesvědčit je o nutnosti duchovního osvícení. Odříkání, čistota, milostivost a pravdivost, základní zásady náboženství, jsou základem, na kterém lze rozvíjet duchovní poznání, a Mahārāja Parīkṣit tyto příznivé podmínky umožnil. Tak mohli ṛṣiové v Naimiṣāraṇyi vykonávat oběti po tisíc let. Jinými slovy, bez podpory státu se nemohou pokrokově rozvíjet žádné filozofické doktríny či náboženské zásady. V zájmu tohoto všeobecného dobra musejí brāhmaṇové a kṣatriyové dobře spolupracovat. Tento duch se udržel až do dob Mahārāje Aśoky, který dostatečně podporoval Pána Buddhu, jehož osobitý kult poznání se tak rozšířil po celém světě.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k sedmnácté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, nazvané “Trest a odplata Kalimu”.

KAPITOLA OSMNÁCTÁ

Bráhmanský chlapec proklíná Mahārāje Parīkṣita

1.18.1

Verš

sūta uvāca
yo vai drauṇy-astra-vipluṣṭo
na mātur udare mṛtaḥ
anugrahād bhagavataḥ
kṛṣṇasyādbhuta-karmaṇaḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Śrī Sūta Gosvāmī řekl; yaḥ — ten, který; vai — jistě; drauṇi-astra — zbraní Droṇova syna; vipluṣṭaḥ — spálen; na — nikdy; mātuḥ — matky; udare — v lůně; mṛtaḥ — nadešla jeho smrt; anugrahāt — milostí; bhagavataḥ — Osobnosti Božství; kṛṣṇasya — Kṛṣṇy; adbhuta-karmaṇaḥ — který jedná úžasně.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī pravil: Milostí Osobnosti Božství Śrī Kṛṣṇy, který jedná tak úžasně, nemohl být Mahārāja Parīkṣit spálen, přestože ho v lůně jeho matky zasáhla zbraň Droṇova syna.

Význam

Mudrci v Naimiṣāraṇyi užasli, když slyšeli, jak obdivuhodně vládl Mahārāja Parīkṣit, a zvláště o tom, jak potrestal Kaliho a znemožnil mu páchat jakékoliv zlo ve svém království. Sūta Gosvāmī chtěl v návaznosti na to popsat také pozoruhodné narození a smrt Mahārāje Parīkṣita, a tento verš vyslovil proto, aby ještě zvýšil zájem mudrců.

1.18.2

Verš

brahma-kopotthitād yas tu
takṣakāt prāṇa-viplavāt
na sammumohorubhayād
bhagavaty arpitāśayaḥ

Synonyma

brahma-kopa — hněv brāhmaṇy; utthitāt — způsoben; yaḥ — to, co bylo; tu — ale; takṣakāt — okřídleným hadem; prāṇa-viplavāt — z konce života; na — nikdy; sammumoha — přemožen; uru-bhayāt — velký strach; bhagavati — Osobnosti Božství; arpita — odevzdaný; āśayaḥ — vědomí.

Překlad

Kromě toho byl vždy vědomě odevzdaný Osobnosti Božství, a proto se nikterak nebál uštknutí okřídleného hada, kterého seslal hněv bráhmanského chlapce.

Význam

Odevzdaný oddaný Pána se nazývá nārāyaṇa-parāyaṇa. Takový oddaný se nikdy nikde a nikoho nebojí, dokonce ani smrti. Nic pro něho není tak důležité jako Nejvyšší Pán, a nebe i peklo má pro něho tudíž stejný význam. Dobře ví, že nebe i peklo jsou stvořeními Pána a podobně život a smrt jsou různé podmínky existence stvořené Pánem. Za všech podmínek a okolností je však podstatné vzpomínat na Nārāyaṇa, a nārāyaṇa-parāyaṇa tak činí neustále. Mahārāja Parīkṣit byl také takovým čistým oddaným. Byl neprávem proklet nezkušeným bráhmanským synem, který byl pod vlivem Kaliho, ale on tuto kletbu přijal s tím, že ji seslal Pán Nārāyaṇa. Věděl, že Nārāyaṇa (Pán Kṛṣṇa) ho zachránil, když byl zasažen v lůně své matky, a pokud měl být zabit hadím uštknutím, mělo se to stát také vůlí Pána. Oddaný se nikdy nestaví proti vůli Pána; vše, co Bůh posílá, je pro oddaného požehnáním. Mahārāja Parīkṣit se proto nebál a nebyl těmito věcmi nikterak zmaten. To je známka čistého oddaného Pána.

1.18.3

Verš

utsṛjya sarvataḥ saṅgaṁ
vijñātājita-saṁsthitiḥ
vaiyāsaker jahau śiṣyo
gaṅgāyāṁ svaṁ kalevaram

Synonyma

utsṛjya — po opuštění; sarvataḥ — všeho; saṅgam — společnost; vijñāta — pochopen; ajita — ten, který není nikdy přemožen (Osobnost Božství); saṁsthitiḥ — skutečné postavení; vaiyāsakeḥ — synovi Vyāsy; jahau — vzdal se; śiṣyaḥ — jako učedník; gaṅgāyām — na břehu Gangy; svam — své vlastní; kalevaram — hmotné tělo.

Překlad

Král se také po opuštění všech svých společníků odevzdal jako učedník synovi Vyāsy (Śukadevovi Gosvāmīmu), a tak byl schopen pochopit skutečné postavení Osobnosti Božství.

Význam

Slovo ajita je zde významné. Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa se nazývá Ajita neboli nepřemožitelný, a je takový ve všech ohledech. Nikdo nezná Jeho skutečné postavení a nemůže Ho přemoci ani poznáním. Slyšeli jsme o Jeho dhāmu (sídle), o věčné Goloce Vṛndāvaně, ale mnoho učenců popisuje tuto říši pokaždé jinak. Milostí duchovního mistra jako je Śukadeva Gosvāmī, jemuž se král odevzdal jako pokorný učedník, však může člověk pochopit skutečné postavení Pána, Jeho věčné sídlo a Jeho transcendentální příslušenství v tomto dhāmu neboli sídle. Král znal transcendentální postavení Pána a transcendentální metodu, jak vstoupit do tohoto transcendentálního dhāmu, a byl si jistý svým konečným cílem. Mohl se tedy bez jakýchkoliv potíží a připoutaností vzdát všeho hmotného, dokonce i svého těla. V Bhagavad-gītě je řečeno, paraṁ dṛṣṭvā nivartate: jakmile je člověk schopen vidět param, věci vyšší kvality, může se vzdát veškeré hmotné připoutanosti. Z Bhagavad-gīty se dozvídáme o kvalitě Pánovy energie, která je vyšší než kvalita hmotné energie, a milostí duchovního mistra jako je Śukadeva Gosvāmī můžeme vědět vše o vyšší energii Pána, prostřednictvím které Pán vyjevuje Své věčné jméno, vlastnosti, zábavy, příslušenství a rozmanitosti. Dokud důkladně nepochopíme tuto vyšší neboli věčnou energii Pána, nemůžeme opustit hmotnou energii, i kdybychom donekonečna spekulovali o skutečné povaze Absolutní Pravdy. Milostí Pána Kṛṣṇy byl Mahārāja Parīkṣit schopen přijmout milost takové osobnosti, jako byl Śukadeva Gosvāmī, a tak mohl znát skutečné postavení nepřemožitelného Pána. Nalézt Pána ve védské literatuře je velice obtížné, ale je velice snadné poznat Ho milostí osvobozeného oddaného jako je Śukadeva Gosvāmī.

1.18.4

Verš

nottamaśloka-vārtānāṁ
juṣatāṁ tat-kathāmṛtam
syāt sambhramo ’nta-kāle ’pi
smaratāṁ tat-padāmbujam

Synonyma

na — nikdy; uttama-śloka — Osobnost Božství (Pán, kterého opěvují védské hymny); vārtānām — těch, kteří tím žijí; juṣatām — těch, kteří jsou zaměstnáni v; tat — Jeho; kathā-amṛtam — transcendentální náměty pojednávající o Něm; syāt — stává se; sambhramaḥ — mylná představa; anta — na konci; kāle — v době; api — také; smaratām — vzpomínající; tat — Jeho; pada-ambujam — lotosové nohy.

Překlad

Bylo tomu tak proto, že těm, kteří zasvětili své životy transcendentálním námětům o Pánovi, Jehož opěvují védské hymny, a kteří se neustále věnují vzpomínání na lotosové nohy Osobnosti Božství, nehrozí ani v posledním okamžiku jejich života, že budou mít nějaké mylné představy.

Význam

Nejvyšší životní dokonalosti člověk dosáhne tehdy, když v posledním okamžiku svého života vzpomíná na transcendentální povahu Pána. Tato dokonalost života je možná pro člověka, který poznal skutečnou transcendentální povahu Pána z védských hymnů, pronesených osvobozenou duší jako byl Śukadeva Gosvāmī nebo někým z této učednické posloupnosti. Naslouchat védským hymnům od nějakého mentálního spekulanta nemůže přinést žádný užitek. Uslyšíme-li však totéž od skutečně seberealizované duše a pochopíme-li to náležitě prostřednictvím služby a pokory, pak vše začíná být průzračně jasné. Pokorný učedník je tak schopen žít transcendentálně a vytrvat do konce života. Přijmeme-li tento vědecký proces, budeme schopni vzpomínat na Pána i na konci života, kdy vlivem ochabování tělesných tkání slábne paměť. Pro obyčejného člověka je nesmírně obtížné upamatovat se v okamžiku smrti na skutečný stav věcí, ale milostí Pána a Jeho pravých oddaných, duchovních mistrů, takovou možnost můžeme snadno získat. To se stalo v případě Mahārāje Parīkṣita.

1.18.5

Verš

tāvat kalir na prabhavet
praviṣṭo ’pīha sarvataḥ
yāvad īśo mahān urvyām
ābhimanyava eka-rāṭ

Synonyma

tāvat — dokud; kaliḥ — osobnost Kaliho; na — nemůže; prabhavet — prospívat; praviṣṭaḥ — vstoupil do; api — i kdyby; iha — zde; sarvataḥ — všude; yāvat — tak dlouho, dokud; īśaḥ — pán; mahān — veliký; urvyām — mocný; ābhimanyavaḥ — syn Abhimanyua; eka-rāṭ — jediný panovník.

Překlad

Dokud bude veliký a mocný syn Abhimanyua panovníkem celého světa, osobnost Kaliho nemá žádnou naději šířit svůj vliv.

Význam

Jak jsme již vysvětlili, Kali vstoupil na tuto Zemi před dlouhou dobou a hledal příležitost, jak po celém světě rozšířit svůj vliv. Díky přítomnosti Mahārāje Parīkṣita však své plány nemohl uskutečnit. Tak vypadá dobrá vláda. Rušivé živly jako je osobnost Kaliho se budou vždy snažit šířit své nekalé plány, ale povinností schopného státu je všemi prostředky jejich činnostem zabránit. Mahārāja Parīkṣit sice vyhradil Kalimu určitá místa, ale zároveň nedovolil, aby dostal příležitost ovlivňovat obyvatelstvo.

1.18.6

Verš

yasminn ahani yarhy eva
bhagavān utsasarja gām
tadaivehānuvṛtto ’sāv
adharma-prabhavaḥ kaliḥ

Synonyma

yasmin — v onen; ahani — den; yarhi eva — v tu chvíli; bhagavān — Osobnost Božství; utsasarja — opustil; gām — Zemi; tadā — tehdy; eva — jistě; iha — v tomto světě; anuvṛttaḥ — následoval; asau — on; adharma — bezbožnost; prabhavaḥ — zvyšující; kaliḥ — zosobnění hádky.

Překlad

Právě toho dne a v tu chvíli, kdy Osobnost Božství Pán Śrī Kṛṣṇa opustil Zemi, přišel na tento svět Kali, zosobnění hádky, který podněcuje všemožné bezbožné činnosti.

Význam

Pán je totožný se Svým svatým jménem, vlastnostmi atd. Za přítomnosti Osobnosti Božství nemohl Kali na Zemi vstoupit, a stejně tak nemá příležitost ani tam, kde se opěvují svatá jména, vlastnosti atd. Nejvyšší Osobnosti Božství. To je způsob, jak vyhnat Kaliho ze světa. Modernizovaná lidská společnost dosahuje velkých pokroků v hmotné vědě a vynalezla rádio, které dokáže šířit vzduchem zvuk. Pokud tedy stát bude namísto těchto zvuků šířit transcendentální zvuk svatého jména, slávy a činností Pána, jak to předepisuje Bhagavad-gītā či Śrīmad-Bhāgavatam, pak se vytvoří příznivá situace, na světě budou znovu ustaveny zásady náboženství a vládní činitelé, kteří tak úzkostlivě chtějí svět zbavit mravního úpadku, dosáhnou úspěchu. Nic není špatné, pokud je to náležitě použito ve službě Pánu.

1.18.7

Verš

nānudveṣṭi kaliṁ samrāṭ
sāraṅga iva sāra-bhuk
kuśalāny āśu siddhyanti
netarāṇi kṛtāni yat

Synonyma

na — vůbec ne; anudveṣṭi — závistivý; kalim — vůči osobnosti Kaliho; samrāṭ — panovník; sāram-ga — realisté, jako včely; iva — jako; sāra-bhuk — ten, kdo přijímá podstatu; kuśalāni — příznivé předměty; āśu — okamžitě; siddhyanti — mají úspěch; na — ne; itarāṇi — které jsou nepříznivé; kṛtāni — vykonány; yat — nakolik.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit byl realista, stejně jako včely, které přijímají pouze esenci (květiny). Velmi dobře věděl, že v tomto věku Kali přinášejí příznivé věci své dobré účinky okamžitě, zatímco nepříznivé činy musí být skutečně vykonány (aby přinesly účinky). Proto Kalimu nikdy nezáviděl.

Význam

Věk Kali je nazýván pokleslým věkem. Jelikož jsou živé bytosti v tomto pokleslém věku ve špatné situaci, Nejvyšší Pán jim dal určité zvláštní výhody. Vůlí Pána se živá bytost nestává obětí hříšného činu do té doby, dokud čin není skutečně vykonán. V jiných věcích se člověk stával obětí hříchu už tím, že na vykonání takového činu myslel. Na druhou stranu získává živá bytost v tomto věku výsledky zbožných činů už tehdy, když na ně myslí. Mahārāja Parīkṣit, který byl milostí Pána velice vzdělaným a zkušeným králem, necítil vůči Kalimu žádnou zbytečnou závist, protože mu nehodlal dát žádnou příležitost k vykonávání hříšných činů. Chránil své obyvatele před hříšnými činy věku Kali a zároveň poskytl věku Kali vše potřebné k životu tím, že mu vyhradil určitá zvláštní místa. Na konci Śrīmad-Bhāgavatamu je řečeno, že i přes veškeré zločiny a hříchy osobnosti Kaliho má věk Kali přesto jednu velkou výhodu. Spasení lze dosáhnout pouhým zpíváním svatého jména Pána. Mahārāja Parīkṣit proto organizovaně šířil zpívání Pánova svatého jména, a tak zachránil občany ze spárů Kaliho. Pouze díky této výhodě někdy velcí mudrci věk Kali oslavují. Ve Vedách je také řečeno, že rozmlouváním o činnostech Pána Kṛṣṇy se člověk může zbavit všech nevýhod věku Kali. Na začátku Śrīmad-Bhāgavatamu je rovněž řečeno, že přednášení Śrīmad-Bhāgavatamu okamžitě uvězní Nejvyššího Pána v našem srdci. To jsou některé z velkých výhod věku Kali a Mahārāja Parīkṣit jich všech využil a jako ctihodný vaiṣṇava si o věku Kali nemyslel nic špatného.

1.18.8

Verš

kiṁ nu bāleṣu śūreṇa
kalinā dhīra-bhīruṇā
apramattaḥ pramatteṣu
yo vṛko nṛṣu vartate

Synonyma

kim — co; nu — může být; bāleṣu — mezi méně inteligentními osobami; śūreṇa — mocnou; kalinā — osobností Kaliho; dhīra — sebeovládnutý; bhīruṇā — tím, kdo má strach z; apramattaḥ — ten, kdo je starostlivý; pramatteṣu — mezi lehkomyslnými; yaḥ — ten, který; vṛkaḥ — tygr; nṛṣu — mezi muži; vartate — existuje.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit uvažoval, že méně inteligentní lidé mohou pokládat osobnost Kaliho za velice mocnou, ale že ti, kteří jsou sebeovládnutí, se nemají čeho bát. Král byl mocný jako tygr a dobře se postaral o pošetilé, lehkomyslné osoby.

Význam

Lidé neoddaní Pánu jsou lehkomyslní a neinteligentní. Nikdo se nemůže stát oddaným Pána, pokud není skutečně inteligentní. Ti, kteří nejsou oddanými Pána, podlehnou činnostem Kaliho. Ve společnosti není možné nastolit zdravější podmínky do té doby, dokud nebudeme připraveni jednat způsobem, jakým jednal Mahārāja Parīkṣit, to znamená propagovat mezi obyčejnými lidmi oddanou službu Pánu.

1.18.9

Verš

upavarṇitam etad vaḥ
puṇyaṁ pārīkṣitaṁ mayā
vāsudeva-kathopetam
ākhyānaṁ yad apṛcchata

Synonyma

upavarṇitam — popsal téměř vše; etat — to vše; vaḥ — vám; puṇyam — zbožný; pārīkṣitam — o Mahārājovi Parīkṣitovi; mayā — já; vāsudeva — o Pánu Kṛṣṇovi; kathā — vyprávění; upetam — ve spojitosti s; ākhyānam — výroky; yat — jak; apṛcchata — jste se mě ptali.

Překlad

Ó mudrci, nyní jsem vám podle vašich otázek popsal téměř vše o Pánu Kṛṣṇovi, co má spojitost s příběhem zbožného Mahārāje Parīkṣita.

Význam

Śrīmad-Bhāgavatam podává historický přehled činností Pána, a činy Pána se vždy odehrávají ve spojitosti s Jeho oddanými. Příběhy oddaných a skutky Pána se prolínají a jsou na stejné úrovni. Oddaní Pána uctívají činnosti Pána i činnosti Jeho čistých oddaných stejně, neboť jsou všechny transcendentální.

1.18.10

Verš

yā yāḥ kathā bhagavataḥ
kathanīyoru-karmaṇaḥ
guṇa-karmāśrayāḥ pumbhiḥ
saṁsevyās tā bubhūṣubhiḥ

Synonyma

yāḥ — cokoliv; yāḥ — a cokoliv; kathāḥ — náměty; bhagavataḥ — o Osobnosti Božství; kathanīya — měl jsem o nich hovořit; uru-karmaṇaḥ — o Něm, který jedná úžasným způsobem; guṇa — transcendentální vlastnosti; karma — neobyčejné skutky; āśrayāḥ — zahrnující; pumbhiḥ — osobami; saṁsevyāḥ — má být slyšeno; tāḥ — všichni; bubhūṣubhiḥ — těmi, kteří chtějí své dobro.

Překlad

Ti, kteří touží po dosažení naprosté životní dokonalosti, musí pokorně naslouchat všem námětům spojeným s transcendentálními činnostmi a vlastnostmi Osobnosti Božství, Pána, který jedná úžasným způsobem.

Význam

Systematické naslouchání o transcendentálních činnostech, vlastnostech a jménech Pána Śrī Kṛṣṇy člověka přibližuje k věčnému životu. Systematicky naslouchat znamená postupně Ho poznávat takového, jaký skutečně je, a jak je uvedeno v Bhagavad-gītě, takto Ho poznat znamená dosáhnout věčného života. Tyto transcendentálně oslavované činnosti Pána Śrī Kṛṣṇy jsou předepsaným lékem proti zrození, smrti, stáří a nemoci, které jsou hmotným údělem pro podmíněnou živou bytost. Vyvrcholení takového dokonalého životního stádia je cílem lidského života a dosažením transcendentální blaženosti.

1.18.11

Verš

ṛṣaya ūcuḥ
sūta jīva samāḥ saumya
śāśvatīr viśadaṁ yaśaḥ
yas tvaṁ śaṁsasi kṛṣṇasya
martyānām amṛtaṁ hi naḥ

Synonyma

ṛṣayaḥ ūcuḥ — dobří mudrci pravili; sūta — ó Sūto Gosvāmī; jīva — přejeme ti žít; samāḥ — po mnoho let; saumya — vážný; śāśvatīḥ — věčný; viśadam — zvláště; yaśaḥ — slavný; yaḥ tvam — protože ty; śaṁsasi — mluvíš krásně; kṛṣṇasya — o Pánu Śrī Kṛṣṇovi; martyānām — těch, kteří umírají; amṛtam — věčnost života; hi — jistě; naḥ — naše.

Překlad

Dobří mudrci pravili: Ó vážný Sūto Gosvāmī! Přejeme ti dlouhý život a věčnou slávu, neboť velice krásně vyprávíš o činnostech Pána Kṛṣṇy, Osobnosti Božství. Na smrtelníky jako jsme my působí tvá slova jako nektar.

Význam

Když nasloucháme o transcendentálních vlastnostech a činnostech Osobnosti Božství, musíme mít vždy na paměti, co řekl Pán Samotný v Bhagavad-gītě (4.9). Všechny Jeho činy — i tehdy, když jedná v lidské společnosti — jsou transcendentální, protože všechny jsou zabarveny duchovní energií Pána, která se liší od Jeho hmotné energie. Jak udává Bhagavad-gītā, tyto činy se nazývají divyam. To znamená, že Pán nejedná ani se nerodí jako obyčejná živá bytost pod vlivem hmotné energie, a ani Jeho tělo není hmotné ani proměnlivé jako těla obyčejných živých bytostí. A ten, kdo pochopil tuto skutečnost, ať již od Pána nebo z autorizovaných zdrojů, se po opuštění současného hmotného těla znovu nenarodí. Taková osvícená duše může vstoupit do duchovní říše Pána a zaměstnat se v transcendentální láskyplné službě Pánu. Proto čím více nasloucháme o transcendentálních činnostech Pána, jak je uvádí Bhagavad-gītā a Śrīmad-Bhāgavatam, tím více se můžeme dozvědět o Jeho transcendentální povaze a udělat tak jistý pokrok na cestě zpátky k Bohu.

1.18.12

Verš

karmaṇy asminn anāśvāse
dhūma-dhūmrātmanāṁ bhavān
āpāyayati govinda-
pāda-padmāsavaṁ madhu

Synonyma

karmaṇi — vykonávání; asmin — v tomto; anāśvāse — bez jistoty; dhūma — kouř; dhūmra-ātmanām — poznačil tělo a mysl; bhavān — ty; āpāyayati — velice potěšující; govinda — Osobnost Božství; pāda — nohy; padma-āsavam — nektar lotosového květu; madhu — med.

Překlad

Právě jsme zahájili vykonávání této plodonosné činnosti, obětního ohně, ale jelikož je naše jednání plné nedokonalostí, nejsme si jisti výsledkem. Naše těla zčernala od kouře, ale ve skutečnosti jsme potěšeni nektarem lotosových nohou Osobnosti Božství, Govindy, který rozdáváš.

Význam

Obětní oheň, který zažehli mudrci v Naimiṣāraṇyi, byl jistě provázený kouřem a pochybnostmi kvůli mnoha nedostatkům. Prvním nedostatkem je, že v tomto věku Kali nejsou k dispozici zkušení brāhmaṇové, kteří by byli schopni takové obřady úspěšně vykonávat. Sebemenší nesrovnalost při takové oběti celou oběť zkazí a výsledek je stejně nejistý jako u zemědělského podnikání. Dobrá úroda při obdělávání rýžového pole závisí na dešti, který je řízen prozřetelností, a výsledek je proto nejistý. Stejně tak vykonávání jakékoliv oběti v tomto věku Kali je také nejisté. Bezohlední chamtiví brāhmaṇové věku Kali nabádají nevinnou veřejnost k takovým nejistým obětním představením a zatajují příkaz písem, že ve věku Kali neexistuje žádná jiná účinná oběť, než skupinové zpívání svatého jména Pána. Sūta Gosvāmī vyprávěl shromážděným mudrcům o transcendentálních činnostech Pána a mudrci výsledek naslouchání o těchto transcendentálních činnostech mohli poznat sami na sobě. Můžeme to prakticky pocítit, stejně jako můžeme cítit nasycení po jídle. Tak působí duchovní realizace.

Mudrci v Naimiṣāraṇyi prakticky trpěli kvůli kouři z obětního ohně a pochybovali o výsledku, ale při naslouchání realizované osobě jako byl Sūta Gosvāmī byli plně uspokojeni. V Brahma-vaivarta Purāṇě říká Viṣṇu Śivovi, že ve věku Kali se mohou lidé plní nejistoty a úzkostí planě namáhat s plodonosnou prací a filozofickými spekulacemi, ale jakmile se zaměstnají v oddané službě, výsledek bude jistý a zaručený a nebudou plýtvat svojí energií nadarmo. Jinými slovy, žádné činnosti vykonávané v zájmu duchovní realizace či hmotného prospěchu nemohou přinést úspěch bez oddané služby Pánu.

1.18.13

Verš

tulayāma lavenāpi
na svargaṁ nāpunar-bhavam
bhagavat-saṅgi-saṅgasya
martyānāṁ kim utāśiṣaḥ

Synonyma

tulayāma — být vyváženo; lavena — jedním okamžikem; api — dokonce; na — ne; svargam — nebeské planety; na — ani; apunaḥ-bhavam — osvobození od hmoty; bhagavat-saṅgi — oddaný Pána; saṅgasya — společnosti; martyānām — ti, kterým je určeno zemřít; kim — co; uta — říci o; āśiṣaḥ — světských požehnáních.

Překlad

Jedinou chvíli strávenou ve společnosti oddaného nelze srovnávat ani s dosažením nebeských planet nebo osvobozením od hmoty, a co říci o světských požehnáních v podobě hmotného blahobytu, která jsou dobrá pro bytosti, kterým je určeno zemřít.

Význam

Srovnávat můžeme pouze věci, které mají něco společného. Společnost čistého oddaného nelze srovnávat s ničím hmotným. Lidé, kteří jsou okouzleni hmotným štěstím, chtějí dosáhnout nebeských planet jako je Měsíc, Venuše a Indraloka, a ti, kteří jsou pokročilejší v materialistických filozofických spekulacích, usilují o osvobození od všeho hmotného otroctví. Jakmile je někdo znechucen veškerým hmotným pokrokem, začne toužit po opačném druhu osvobození, které se nazývá apunar-bhava neboli zastavení dalšího zrození. Čistý oddaný Pána však neusiluje o štěstí v nebeském království a ani o osvobození od hmotného otroctví. Pro čisté oddané Pána jsou hmotné rozkoše na nebeských planetách cosi jako fantasmagorie a jelikož jsou již osvobozeni od všech hmotných pojetí rozkoše a neštěstí, jsou skutečně osvobození již v hmotném světě. To znamená, že čistí oddaní žijí v transcendentální existenci, totiž v láskyplné službě Pánu, jak v hmotném, tak v duchovním světě. Stejně jako vládní úředník je vládním úředníkem ve své kanceláři, doma a na kterémkoliv místě, tak také oddaný nemá nic společného s ničím hmotným, protože je výlučně zaměstnán v transcendentální službě Pánu. Nemá-li nic společného s ničím hmotným, jakou rozkoš může získat z hmotných požehnání, jako je kralování či ovládání, které rychle končí s koncem těla? Oddaná služba je věčná a nikdy nekončí, protože je duchovní. Jelikož se tedy hodnoty čistého oddaného zcela liší od hmotných hodnot, nelze je navzájem srovnávat. Sūta Gosvāmī byl čistým oddaným Pána, a proto společnost, kterou poskytl ṛṣiům v Naimiṣāraṇyi, byla jedinečná. V hmotném světě je společnost hrubých materialistů skutečně zavrženíhodná. Materialista se nazývá yoṣit-saṅgī neboli ten, který je velice připoután k hmotným věcem (k ženám a podobně). Tato připoutanost je podmíněná, protože vyčerpává životní požehnání a blahobyt. Pravým opakem je bhāgavata-saṅgī neboli ten, který je vždy ve společnosti Pánova jména, podoby, vlastností atd. Taková společnost je vždy žádoucí; je uctíváníhodná, chvályhodná a lze ji přijmout za nejvyšší životní cíl.

1.18.14

Verš

ko nāma tṛpyed rasavit kathāyāṁ
mahattamaikānta-parāyaṇasya
nāntaṁ guṇānām aguṇasya jagmur
yogeśvarā ye bhava-pādma-mukhyāḥ

Synonyma

kaḥ — kdo je on; nāma — zvláště; tṛpyet — být plně uspokojen; rasa-vit — zkušený ve vychutnávání nektaru; kathāyām — v námětech o; mahat-tama — největší mezi živými bytostmi; ekānta — výlučně; parāyaṇasya — toho, kdo je útočištěm pro; na — nikdy; antam — konec; guṇānām — vlastností; aguṇasya — Transcendence; jagmuḥ — mohli zjistit; yoga-īśvarāḥ — vládci mystické síly; ye — ti všichni; bhava — Pán Śiva; pādma — Pán Brahmā; mukhyāḥ — hlavy.

Překlad

Pán Kṛṣṇa (Govinda), Osobnost Božství, je jediným útočištěm pro všechny veliké živé bytosti a Jeho transcendentální vlastnosti nemohou změřit ani takoví mistři mystických sil, jako je Śiva a Brahmā. Může se někdy ten, kdo umí vychutnávat nektar (rasu), plně nasytit nasloucháním námětů o Něm?

Význam

Pán Śiva a Pán Brahmā jsou vůdci polobohů. Ovládají mnoho mystických sil. Pán Śiva například vypil oceán jedu, jehož jediná kapka by obyčejnou živou bytost stačila zabít. Brahmā zase stvořil mnoho mocných polobohů, včetně Pána Śivy. Jsou to tedy īśvarové neboli vládci vesmíru. Nejsou však svrchovaně mocní. Svrchovaně mocný je Govinda, Pán Kṛṣṇa. On je Transcendence a Jeho transcendentální vlastnosti nemohou změřit ani tak mocní īśvarové, jako je Śiva a Brahmā. Pán Kṛṣṇa je tedy jediným útočištěm těch největších ze všech živých bytostí. Brahmā se rovněž počítá mezi živé bytosti, ale je z nás ze všech největší. A proč je největší ze všech živých bytostí tolik připoutána k transcendentálním námětům o Pánu Kṛṣṇovi? Protože On je zdrojem všeho požitku. Každý chce vychutnávat ve všem nějakou chuť, ale ten, kdo je zaměstnán v transcendentální láskyplné službě Pánu, může z ní získat neomezenou rozkoš. Pán je neomezený a Jeho jméno, vlastnosti, zábavy, doprovod, rozmanitost atd. jsou neomezené a ti, kteří je vychutnávají, to mohou dělat neomezeně a přesto se nebudou cítit nasyceni. Tuto skutečnost potvrzuje Padma Purāṇa:

ramante yogino 'nante
satyānanda-cid-ātmani
iti rāma-padenāsau
paraṁ brahmābhidhīyate

“Mystici získávají z Absolutní Pravdy neomezené transcendentální rozkoše, a proto se Svrchovaná Absolutní Pravda nazývá také Rāma.”

Takové transcendentální rozpravy nikdy nekončí. Ve světských sférách platí zákon o nasycení, ale v transcendenci žádný takový zákon neexistuje. Sūta Gosvāmī chtěl pokračovat ve vyprávění o Pánu Kṛṣṇovi před mudrci v Naimiṣāraṇyi a mudrci také dali najevo, že jsou připraveni naslouchat mu neustále. Jelikož Pán je transcendence a Jeho vlastnosti jsou transcendentální, takové rozpravy zvyšují u očištěných posluchačů touhu vše vychutnávat s napjatou pozorností.

1.18.15

Verš

tan no bhavān vai bhagavat-pradhāno
mahattamaikānta-parāyaṇasya
harer udāraṁ caritaṁ viśuddhaṁ
śuśrūṣatāṁ no vitanotu vidvan

Synonyma

tat — proto; naḥ — nás; bhavān — ty; vai — jistě; bhagavat — ve vztahu k Osobnosti Božství; pradhānaḥ — hlavně; mahat-tama — největší z velkých; ekānta — výlučně; parāyaṇasya — útočiště; hareḥ — Pána; udāram — nestranný; caritam — činnosti; viśuddham — transcendentální; śuśrūṣatām — ti, kteří jsou pozorní a otevření; naḥ — nám; vitanotu — prosíme popiš; vidvan — ó učený.

Překlad

Ó Sūto Gosvāmī, jsi učený a čistý oddaný Pána, protože Osobnost Božství je hlavním objektem tvé služby. Proto prosíme, popiš nám zábavy Pána, které se vymykají všem hmotným představám, neboť dychtíme přijmout taková poselství.

Význam

Ten, kdo vypráví o transcendentálních činnostech Pána, má mít jen jeden objekt uctívání a služby — Pána Kṛṣṇu, Nejvyšší Osobnost Božství. A posluchači těchto námětů mají dychtit po naslouchání o Něm. Je-li možná taková kombinace — kvalifikovaný vypravěč a kvalifikované publikum — pak je to ta vhodná situace pro pokračování rozprav o Transcendenci. Profesionální vypravěči a posluchači zapletení v hmotných činnostech nemohou z těchto rozprav vytěžit ten skutečný prospěch. Profesionální vypravěči předvádějí Bhāgavata-saptāhu, aby si tím vydělali na své rodinné výdaje, a hmotně založené publikum naslouchá těmto rozpravám Bhāgavata-saptāhy s vizí hmotného prospěchu v oblasti náboženství, bohatství, smyslového požitku či osvobození. Takové rozpravy o Bhāgavatamu jsou znečištěné hmotnými kvalitami. Rozpravy mezi světci v Naimiṣāraṇyi a Śrī Sūtou Gosvāmīm jsou však na transcendentální úrovni. Jejich motivem není žádný hmotný zisk. Při takových rozpravách vychutnává jak publikum, tak i vypravěč neomezenou transcendentální rozkoš, a mohou proto pokračovat po mnoho tisíc let. Nyní trvají Bhāgavata-saptāhy pouhých sedm dní a když představení skončí, publikum i vypravěč se zapojí do svých obvyklých hmotných činností. Je tomu tak proto, že vypravěč není bhagavat-pradhāna a publikum není śuśrūṣatām, jak bylo vysvětleno dříve.

1.18.16

Verš

sa vai mahā-bhāgavataḥ parīkṣid
yenāpavargākhyam adabhra-buddhiḥ
jñānena vaiyāsaki-śabditena
bheje khagendra-dhvaja-pāda-mūlam

Synonyma

saḥ — on; vai — jistě; mahā-bhāgavataḥ — prvotřídní oddaný; parīkṣit — král; yena — čím; apavarga-ākhyam — jménem osvobození; adabhra — upnutá; buddhiḥ — inteligence; jñānena — poznáním; vaiyāsaki — syn Vyāsy; śabditena — přednesl; bheje — vzatý k; khaga-indra — Garuḍa, král ptáků; dhvaja — prapor; pāda-mūlam — chodidla nohou.

Překlad

Ó Sūto Gosvāmī, prosíme, vyprávěj ty náměty o Pánovi, pomocí kterých dosáhl Mahārāja Parīkṣit, jehož inteligence byla upnutá k osvobození, lotosových nohou Pána, který je útočištěm Garuḍy, krále ptáků. Tyto náměty přednesl syn Vyāsy (Śrīla Śukadeva).

Význam

Mezi studenty na cestě osvobození existuje jistá polemika. Tito transcendentální studenti jsou jednak impersonalisté a jednak oddaní Pána. Oddaní uctívají transcendentální podobu Pána, zatímco impersonalisté meditují o oslnivé záři neboli o tělesných paprscích Pána, které se nazývají brahmajyoti. V tomto verši je řečeno, že Mahārāja Parīkṣit dosáhl lotosových nohou Pána prostřednictvím pokynů a poznání, které mu předal syn Vyāsadeva, Śrīla Śukadeva Gosvāmī. Śukadeva Gosvāmī byl zpočátku také impersonalista, jak sám v Bhāgavatamu (2.1.9) přiznává, ale později ho zaujaly transcendentální zábavy Pána a stal se tak oddaným. Takoví oddaní s dokonalým poznáním se nazývají mahā-bhāgavatové neboli prvotřídní oddaní. Existují tři třídy oddaných, totiž prākṛta, madhyama a mahā-bhāgavata. Prākṛtové neboli oddaní třetí třídy se věnují uctívání v chrámu, aniž by měli nějaké zvláštní poznání o Pánu a Jeho oddaných. Madhyamové, oddaní druhé třídy, znají dobře Pána, Pánovy oddané, začátečníky a také neoddané. Ale mahā-bhāgavata, prvotřídní oddaný, vidí vše ve vztahu k Pánu a Pána vidí ve vztazích všech. Mahā-bhāgavata proto nečiní žádné rozdíly, ani mezi oddaným a neoddaným. Mahārāja Parīkṣit byl takový oddaný-mahā-bhāgavata, protože ho zasvětil mahā-bhāgavata, Śukadeva Gosvāmī. Byl stejně laskavý ke všem, dokonce i ke Kalimu, což potom říci o ostatních.

V transcendentálních dějinách světa existuje mnoho příkladů impersonalistů, kteří se později stali oddanými. Oddaný se však nikdy nestává impersonalistou. Tato samotná skutečnost dokazuje, že na transcendentálním schodišti stojí oddaný na výše nežli impersonalista. V Bhagavad-gītě (12.5) je rovněž řečeno, že ti, kteří se zastavili na neosobním stupni, získají více utrpení než výsledné reality. Poznání, které Mahārājovi Parīkṣitovi předal Śukadeva Gosvāmī, mu tedy pomohlo dosáhnout služby Pánu. Toto stádium dokonalosti se nazývá apavarga neboli dokonalý stupeň osvobození. Pouhé poznání o osvobození je stále ještě hmotné. Osvobození znamená skutečně se oprostit od hmotných pout a transcendentální služba Pánu je dokonalým stavem osvobození. Jak jsme již vysvětlili (Bhāg. 1.2.12), této úrovně lze dosáhnout poznáním a odříkáním, a dokonalé poznání, jaké předal Śrīla Śukadeva Gosvāmī, jistě vyústí v transcendentální službu Pánu.

1.18.17

Verš

tan naḥ paraṁ puṇyam asaṁvṛtārtham
ākhyānam atyadbhuta-yoga-niṣṭham
ākhyāhy anantācaritopapannaṁ
pārīkṣitaṁ bhāgavatābhirāmam

Synonyma

tat — proto; naḥ — nám; param — nejvyšší; puṇyam — očišťující; asaṁvṛta-artham — tak jak je; ākhyānam — vyprávění; ati — velice; adbhuta — podivuhodné; yoga-niṣṭham — naplněné bhakti-yogou; ākhyāhi — popiš; ananta — Neomezený; ācarita — činnosti; upapannam — plné; pārīkṣitam — řečené Mahārājovi Parīkṣitovi; bhāgavata — čistým oddaným; abhirāmam — zvláště velice drahé.

Překlad

Prosíme proto, vyprávěj nám o Neomezeném, neboť tato vyprávění jsou očišťující a nejvyšší. Byla přednesená Mahārājovi Parīkṣitovi a jsou velice drahá čistým oddaným, neboť jsou plná bhakti-yogy.

Význam

Tím, co bylo předneseno Mahārājovi Parīkṣitovi a co je velice drahé čistým oddaným, je Śrīmad-Bhāgavatam. Śrīmad-Bhāgavatam je především plný vyprávění o činnostech Svrchovaného Neomezeného, a proto je vědou o bhakti-yoze neboli oddané službě Pánu. Z toho důvodu je para, nejvyšší, neboť i když ho zdobí veškeré poznání a náboženství, zkrášluje ho především oddaná služba Pánu.

1.18.18

Verš

sūta uvāca
aho vayaṁ janma-bhṛto ’dya hāsma
vṛddhānuvṛttyāpi viloma-jātāḥ
dauṣkulyam ādhiṁ vidhunoti śīghraṁ
mahattamānām abhidhāna-yogaḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; aho — jak; vayam — my; janma-bhṛtaḥ — povýšeni ve zrození; adya — dnes; ha — jasně; āsma — stáváme se; vṛddha-anuvṛttyā — službou těm, kteří jsou pokročilí v poznání; api — ačkoliv; viloma-jātāḥ — narozeni ve smíšené kastě; dauṣkulyam — nezpůsobilost daná zrozením; ādhim — utrpení; vidhunoti — očišťuje; śīghram — velice brzy; mahat-tamānām — těch, kteří jsou velcí; abhidhāna — rozhovor; yogaḥ — spojení.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī řekl: Ó Bože, přestože jsme zrozeni ve smíšené kastě, jsme povýšeni v právech, vyplývajících ze zrození, jednoduše tím, že následujeme ty, kteří jsou velcí a pokročilí v poznání, a sloužíme jim. Pouhým rozhovorem s takovými velkými dušemi se člověk může okamžitě očistit od všech nezpůsobilostí, daných nižším zrozením.

Význam

Sūta Gosvāmī se nenarodil v bráhmanské rodině. Narodil se v rodině smíšené kasty, tedy v nekulturní nižší rodině. Díky vyšší společnosti, jakou mu poskytl Śrī Śukadeva Gosvāmī a velcí ṛṣiové v Naimiṣāraṇyi, však byla jeho nezpůsobilost daná nižším zrozením jistě smyta. Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu následoval tuto zásadu odpovídající védským zvyklostem a Svojí transcendentální společností povýšil mnoho osob nízkého zrození neboli těch, kteří byli podle zrození či jednání nezpůsobilí, do vysokého postavení v oddané službě a prohlásil je za kvalifikované ācāryi neboli autority. Jasně řekl, že každého člověka, ať je to kdokoliv—brāhmaṇa či śūdra podle zrození, hospodář či potulný mnich podle společenského stavu — lze přijmout jako ācāryu neboli gurua, duchovního mistra, pokud zná vědu o Kṛṣṇovi.

Sūta Gosvāmī se naučil vědě o Kṛṣṇovi od velikých ṛṣiů a autorit jako byli Śukadeva a Vyāsadeva a byl tak kvalifikovaný, že i mudrci v Naimiṣāraṇyi dychtivě toužili naslouchat od něho této vědě v podobě Śrīmad-Bhāgavatamu. Měl tak dvojnásobnou společnost velkých duší, díky naslouchání a kázání. Transcendentální vědě neboli vědě o Kṛṣṇovi je třeba se naučit od autorit, a pokud někdo tuto vědu káže, ještě více se zdokonaluje. Sūta Gosvāmī měl tedy obě tyto výhody a byl nepochybně zcela osvobozen od všech nevýhod daných nízkým zrozením a mentálními problémy. Tento verš jasně dokazuje, že kvůli jeho nižšímu zrození neodmítl Śrīla Śukadeva Gosvāmī učit Sūtu Gosvāmīho o transcendentální vědě a stejně tak mudrci v Naimiṣāraṇyi neodmítli naslouchat jeho přednáškám. To znamená, že před mnoha tisíci lety nebylo nižší zrození závadou, pokud chtěl někdo studovat nebo kázat transcendentální vědu. Přísná omezení takzvaného kastovního systému v hindské společnosti se začala projevovat během zhruba sta let, kdy vzrostl počet dvija-bandhuů neboli nekvalifikovaných členů v rodinách vyšších kast. Pán Śrī Caitanya obnovil původní védský systém a povýšil Ṭhākura Haridāse do postavení nāmācāryi, autority pro kázání slávy svatého jména Pána, přestože Jeho Svatost Śrīla Haridāsa Ṭhākura se milostivě zjevil v mohamedánské rodině.

Taková je moc čistých oddaných Pána. Voda Gangy je vždy čistá a po koupeli v Ganze může být člověk očištěn, ale pokud jde o velké oddané Pána, ti mohou degradovanou duši očistit už jen tím, že je člověk nižšího zrození zahlédne, a co potom říci o jejich společnosti. Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu chtěl očistit ovzduší pokleslého světa rozesláním kvalifikovaných kazatelů po celé Zemi a je na Indech, aby se tohoto úkolu vědeckým způsobem ujali a vykonali tak tu nejlepší humanitární práci. Duševní nemoci současné generace jsou palčivější než tělesné nemoci, a proto je nyní zcela na místě neprodleně se ujmout kázání Śrīmad-Bhāgavatamu po celém světě. Mahattamānām abhidhāna znamená také slovník oddaných neboli kniha plná slov velkých oddaných. Takovým slovníkem slov oddaných a Pána jsou Vedy a s nimi jejich doprovodná literatura, zvláště Śrīmad-Bhāgavatam.

1.18.19

Verš

kutaḥ punar gṛṇato nāma tasya
mahattamaikānta-parāyaṇasya
yo ’nanta-śaktir bhagavān ananto
mahad-guṇatvād yam anantam āhuḥ

Synonyma

kutaḥ — co říci; punaḥ — opět; gṛṇataḥ — ten, kdo zpívá; nāma — svaté jméno; tasya — Jeho; mahat-tama — velcí oddaní; ekānta — výlučný; parāyaṇasya — o tom, kdo se odevzdá; yaḥ — ten, který; ananta — je Neomezený; śaktiḥ — síla; bhagavān — Osobnost Božství; anantaḥ — nezměřitelný; mahat — veliký; guṇatvāt — vzhledem k takovým vlastnostem; yam — jehož; anantam — jménem ananta; āhuḥ — se nazývá.

Překlad

A co říci o těch, kteří pod vedením velkých oddaných zpívají svatá jména Neomezeného, Jenž má neomezenou moc? Nejvyšší Pán, který má neomezené síly, a je transcendentální Svými vlastnostmi, se nazývá ananta (Neomezený).

Význam

Dvija-bandhuové, méně inteligentní, nekulturní lidé narození ve vyšších kastách, mají mnoho námitek proti tomu, aby se člověk z nižší kasty mohl v témže životě stát brāhmaṇou. Namítají, že narození v rodině śūdrů nebo ještě níže je zapříčiněno předchozími hříšnými činy a že taková osoba musí proto projít všemi nevýhodami nižšího zrození. Śrīmad-Bhāgavatam těmto falešným logikům odpovídá, že ten, kdo zpívá svaté jméno Pána pod vedením čistého oddaného, se může ihned osvobodit od všech nevýhod plynoucích ze zrození v nižší kastě. Čistý oddaný Pána se při zpívání svatého jména Pána nedopouští žádných přestupků. Proti zpívání svatého jména Pána existuje deset různých přestupků a zpívat svaté jméno pod vedením čistého oddaného znamená zpívat bez přestupků. Zpívání svatého jména Pána bez přestupků je transcendentální, a takové zpívání proto může ihned očistit od účinků všech předchozích hříchů. Jakmile někdo zpívá svaté jméno bez přestupků, znamená to, že plně pochopil transcendentální povahu svatého jména a odevzdal se proto Pánovi. Svaté jméno Pána a Pán Samotný jsou transcendentálně totožní, jelikož jsou absolutní. Svaté jméno Pána je stejně mocné jako Pán. Pán je všemocný a má bezpočet jmen, která se od Něho neliší a která jsou stejně mocná jako je On. Na konci Bhagavad-gīty Pán prohlašuje, že ten, kdo se Mu plně odevzdá, bude Jeho milostí ochráněn od všech hříchů. Jelikož Jeho jméno a On Sám jsou totožní, svaté jméno Pána může ochránit oddaného od všech hříšných následků. Zpívání svatého jména Pána může člověka nepochybně zbavit všech nevýhod zrození v nižší kastě. Pánova neomezená moc se neustále rozšiřuje prostřednictvím nekonečného množství expanzí oddaných a inkarnací, a proto všichni oddaní Pána a inkarnace mohou rovnocenně disponovat Pánovou silou. Jelikož oddaný disponuje silou Pána, byť v nepatrném množství, žádná nezpůsobilost plynoucí z nižšího narození mu nemůže stát v cestě.

1.18.20

Verš

etāvatālaṁ nanu sūcitena
guṇair asāmyānatiśāyanasya
hitvetarān prārthayato vibhūtir
yasyāṅghri-reṇuṁ juṣate ’nabhīpsoḥ

Synonyma

etāvatā — dosud; alam — zbytečné; nanu — pokud vůbec; sūcitena — popisem; guṇaiḥ — vlastnostmi; asāmya — nezměřitelný; anati-śāyanasya — toho, kdo je nepřekonaný; hitvā — opomíjející; itarān — ostatní; prārthayataḥ — těch, kteří žádají o; vibhūtiḥ — přízeň bohyně štěstí; yasya — ten, jehož; aṅghri — nohy; reṇum — prach; juṣate — slouží; anabhīpsoḥ — toho, kdo nevyžaduje.

Překlad

Je jasné, že On (Osobnost Božství) je neomezený a že neexistuje nikdo, kdo by Mu byl roven. Z toho plyne, že nikdo o Něm nedokáže mluvit odpovídajícím způsobem. Velcí polobozi nemohou získat přízeň bohyně štěstí ani modlitbami, ale tatáž bohyně slouží Pánovi, přestože On takovou službu nevyžaduje.

Význam

Parameśvara Parabrahman, Osobnost Božství, nemusí podle písem (śruti) nic dělat. Nikdo Mu není roven a nikdo Ho nepředčí. Má neomezené síly a každý Jeho čin je vykonán cílevědomě Jemu přirozeným a dokonalým způsobem. Svrchovaný Pán, Nejvyšší Osobnost Božství, je plný Sám v Sobě a nemá co by přijímal od někoho jiného, včetně polobohů jako je Brahmā. Jiní žádají o přízeň bohyni štěstí, ale ona i přes jejich modlitby odmítá tuto přízeň udělit. Přesto však slouží Nejvyšší Osobnosti Božství, i když Pán si od ní nemá co vzít. Pán, Osobnost Božství ve Svém rysu Garbhodakaśāyī Viṣṇua zplodil Brahmu, první stvořenou bytost v hmotném světě, z lotosového stonku vyrůstající z Jeho pupku, a nikoliv v lůně bohyně štěstí, která je věčně zaměstnána ve službě Jemu. To je několik příkladů Jeho úplné nezávislosti a dokonalosti. To, že nemusí nic dělat, neznamená, že je neosobní. Je transcendentálně tak plný nepředstavitelných sil, že pouze Jeho přáním je vše učiněno bez Jeho tělesné či osobní snahy. Nazývá se proto Yogeśvara neboli Pán všech mystických sil.

1.18.21

Verš

athāpi yat-pāda-nakhāvasṛṣṭaṁ
jagad viriñcopahṛtārhaṇāmbhaḥ
seśaṁ punāty anyatamo mukundāt
ko nāma loke bhagavat-padārthaḥ

Synonyma

atha — proto; api — jistě; yat — Jehož; pāda-nakha — nehty na nohou; avasṛṣṭam — emanující; jagat — celý vesmír; viriñca — Brahmājī; upahṛta — shromáždil; arhaṇa — uctívání; ambhaḥ — voda; sa — společně s; īśam — Pán Śiva; punāti — očišťuje; anyatamaḥ — kdo jiný; mukundāt — než Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa; kaḥ — kdo; nāma — jméno; loke — ve světě; bhagavat — Nejvyšší Pán; pada — postavení; arthaḥ — hoden.

Překlad

Kdo jiný může být hoden titulu Nejvyšší Pán než Osobnost Božství Śrī Kṛṣṇa? Brahmājī shromáždil vodu emanující z nehtů na Jeho nohou, aby ji daroval Pánu Śivovi jako uctivé přivítání, a tato voda (Ganga) očišťuje celý vesmír včetně Pána Śivy.

Význam

Představa nevědomých lidí, že ve védské literatuře se vyskytuje mnoho bohů, je naprosto špatná. Pán je jeden a jediný, ale expanduje se mnoha způsoby, což potvrzují i Vedy. Těchto expanzí Pána je nekonečné množství, ale některé z nich jsou živé bytosti. Živé bytosti nejsou tak mocné jako úplné expanze Pána, a proto existují dva různé druhy expanzí. Pán Brahmā je obvykle jednou z živých bytostí a Pán Śiva je uprostřed mezi Pánem a živými bytostmi. Jinak řečeno, ani polobozi jako je Pán Brahmā a Pán Śiva, kteří jsou hlavními ze všech polobohů, se nemohou rovnat Pánu Viṣṇuovi, Nejvyšší Osobnosti Božství, nebo být větší než On. Bohyně štěstí Lakṣmī a všemocní polobozi Brahmā a Śiva jsou zaměstnáni v uctívání Viṣṇua, Pána Kṛṣṇy; kdo tedy může být mocnější než Mukunda (Pán Kṛṣṇa), aby mohl být skutečně nazýván Nejvyšší Osobností Božství? Bohyně štěstí Lakṣmījī, Pán Brahmā a Pán Śiva nejsou nezávislí; jsou mocní pouze jako expanze Nejvyššího Pána a všichni jsou zaměstnáni v transcendentální láskyplné službě Pánu. A stejně tak živé bytosti. Existují čtyři školy oddaných uctívajících Pána a hlavními z nich jsou Brahma-sampradāya, Rudra-sampradāya a Śrī-sampradāya, které pocházejí přímo od Pána Brahmy, Pána Śivy a bohyně štěstí Lakṣmī. Kromě těchto tří uvedených sampradāyí existuje ještě Kumāra-sampradāya, která pochází od Sanat-kumāra. Všechny čtyři původní sampradāyi jsou dodnes svědomitě zaměstnány v transcendentální službě Pánu a všechny dodnes prohlašují, že Pán Kṛṣṇa, Mukunda, je Nejvyšší Osobnost Božství a že žádná jiná osobnost Mu není rovna a žádná není větší než On.

1.18.22

Verš

yatrānuraktāḥ sahasaiva dhīrā
vyapohya dehādiṣu saṅgam ūḍham
vrajanti tat pārama-haṁsyam antyaṁ
yasminn ahiṁsopaśamaḥ sva-dharmaḥ

Synonyma

yatra — k němuž; anuraktāḥ — pevně připoutáni; sahasā — znenadání; eva — jistě; dhīrāḥ — sebeovládnutí; vyapohya — opouštějící; deha — hrubohmotné tělo a jemnohmotná mysl; ādiṣu — vztahující se k; saṅgam — připoutanost; ūḍham — ubírají se k; vrajanti — odcházejí; tat — ten; pārama-haṁsyam — nejvyšší stupeň dokonalosti; antyam — a dále; yasmin — přičemž; ahiṁsā — nenásilí; upaśamaḥ — a odříkání; sva-dharmaḥ — průvodné zaměstnání.

Překlad

Lidé, kteří se dokáží ovládat a jsou připoutaní k Nejvyššímu Pánu Śrī Kṛṣṇovi, se mohou ihned vzdát světa hmotné připoutanosti, včetně hrubohmotného těla a jemnohmotné mysli, a odejít, aby dosáhli nejvyšší dokonalosti životního stádia odříkání, kterou následuje nenásilí a odříkání.

Význam

Jedině sebeovládnutí jedinci se mohou postupně soustředit na Nejvyšší Osobnost Božství. Být sebeovládnutý znamená nezabývat se smyslovým požitkem víc než je nutné. A ti, kteří nejsou sebeovládnutí, jsou vydáni napospas smyslovému požitku. Suchá filozofická spekulace je jemným smyslovým požitkem mysli. Smyslový požitek vede na cestu temnoty. Ti, kteří se ovládají, mohou dělat pokrok na cestě osvobození z podmíněného života v hmotné existenci. Vedy proto přikazují, abychom nešli po cestě temnoty, ale abychom postupovali po cestě světla neboli osvobození. Sebevlády se nedosáhne umělým zastavením hmotného požitku smyslů, ale skutečným připoutáním se k Nejvyššímu Pánovi tím, že zaměstnáme své čisté smysly v transcendentální službě Pánu. Smysly nelze omezovat násilím, ale je možné je pozitivně zaměstnat. Očištěné smysly jsou proto neustále zaměstnány v transcendentální službě Pánu. Takové dokonalé zaměstnání smyslů se nazývá bhakti-yoga. Ti, kteří jsou připoutáni k metodě bhakti-yogy, jsou tedy skutečně sebeovládnutí a mohou se ihned vzdát svých domovských či tělesných pout, je-li to potřeba ve službě Pánu. To je úroveň paramahaṁsy. Haṁsové neboli labutě přijímají pouze mléko ze směsi mléka a vody a ti, kteří přijímají službu Pánu namísto služby māyi, se nazývají paramahaṁsové. Jsou přirozeně obdařeni všemi dobrými vlastnostmi, jako je skromnost, oproštěnost od pýchy a namyšlenosti, nenásilnost, snášenlivost, prostota, uctivost, uctívání, oddanost a upřímnost. Všechny tyto božské vlastnosti se projevují v charakteru oddaného Pána spontánním způsobem. Tito paramahaṁsové, kteří se zcela odevzdali službě Pánu, jsou velice vzácní, a to dokonce i mezi osvobozenými dušemi. Skutečné nenásilí znamená být osvobozen od závisti. V tomto světě každý závidí svému bližnímu, ale dokonalý paramahaṁsa, zcela odevzdaný službě Pánu, nikdy nikomu nezávidí. Miluje každou živou bytost ve vztahu s Nejvyšším Pánem. Skutečné odříkání znamená dokonalou závislost na Bohu. Každá živá bytost na někom závisí, protože je tak stvořená. Skutečně každý závisí na milosti Nejvyššího Pána, ale jakmile někdo na svůj vztah k Pánu zapomíná, začíná záviset na hmotné přírodě. Odříkání znamená odříkat si závislost na hmotné přírodě a začít tak zcela záviset na milosti Pána. Skutečná nezávislost znamená mít úplnou víru v milost Pána a nezáviset na podmínkách hmoty. Tento stupeň paramahaṁsa je stupněm nejvyšší dokonalosti v bhakti-yoze, v procesu oddané služby Nejvyššímu Pánovi.

1.18.23

Verš

ahaṁ hi pṛṣṭo ’ryamaṇo bhavadbhir
ācakṣa ātmāvagamo ’tra yāvān
nabhaḥ patanty ātma-samaṁ patattriṇas
tathā samaṁ viṣṇu-gatiṁ vipaścitaḥ

Synonyma

aham — já; hi — jistě; pṛṣṭaḥ — na vaši žádost; aryamaṇaḥ — mocní jako slunce; bhavadbhiḥ — vámi; ācakṣe — mohou popsat; ātma-avagamaḥ — nakolik mi dovolí mé poznání; atra — zde; yāvān — tak daleko; nabhaḥ — obloha; patanti — letí; ātma-samam — jak daleko mohou; patattriṇaḥ — ptáci; tathā — takto; samam — podobně; viṣṇu-gatim — poznání o Viṣṇuovi; vipaścitaḥ — přes veškerou učenost.

Překlad

Ó ṛṣiové, jejichž čistota je mocná jako slunce, pokusím se vám popsat transcendentální zábavy Viṣṇua, nakolik mi dovolí mé poznání. Stejně jako ptáci na obloze létají jen tak vysoko, jak jim to dovolí jejich schopnosti, učení oddaní popisují Pána tak, jak jim dovolí jejich realizace.

Význam

Svrchovaná Absolutní Pravda je neomezená a žádná živá bytost nemůže svými omezenými schopnostmi poznat neomezené. Pán je neosobní, osobní a lokalizovaný. Ve Svém neosobním rysu je všeprostupujícím Brahmanem, ve Svém lokalizovaném rysu je přítomný v srdci každého jako Nejvyšší Duše a ve Svém konečném osobním rysu je objektem transcendentální láskyplné služby Svých společníků, čistých oddaných. Velcí učení oddaní mohou pouze částečně odhadnout zábavy Pána v Jeho různých rysech, a Śrīla Sūta Gosvāmī proto správně ohodnotil své postavení tak, že popíše zábavy Pána do té míry, po kterou sahá jeho realizace. Ve skutečnosti se může popsat pouze Pán Samotný, a Jeho učený oddaný Ho může popsat jen natolik, nakolik mu k tomu Pán dá schopnosti.

1.18.24-25

Verš

ekadā dhanur udyamya
vicaran mṛgayāṁ vane
mṛgān anugataḥ śrāntaḥ
kṣudhitas tṛṣito bhṛśam

jalāśayam acakṣāṇaḥ
praviveśa tam āśramam
dadarśa munim āsīnaṁ
śāntaṁ mīlita-locanam

Synonyma

ekadā — jednou; dhanuḥ — šípy a luk; udyamya — pevně držící; vicaran — pronásledující; mṛgayām — na lovu; vane — v lese; mṛgān — jeleny; anugataḥ — při pronásledování; śrāntaḥ — unavený; kṣudhitaḥ — hladový; tṛṣitaḥ — žíznivý; bhṛśam — velice; jala-āśayam — vodní nádrž; acakṣāṇaḥ — když hledal; praviveśa — vstoupil do; tam — té slavné; āśramam — poustevny Śamīky Ṛṣiho; dadarśa — viděl; munim — mudrce; āsīnam — sedícího; śāntam — v tichosti; mīlita — zavřené; locanam — oči.

Překlad

Jednou, když byl Mahārāja Parīkṣit s lukem a šípy na lovu v lese, velice se při pronásledování jelenů unavil a dostal hlad a žízeň. Při hledání vody přišel až do poustevny známého Śamīky Ṛṣiho a uviděl tam mudrce tiše sedět se zavřenýma očima.

Význam

Nejvyšší Pán je ke Svým čistým oddaným tak laskavý, že je ve správný čas volá k Sobě a vytváří pro ně příznivé podmínky. Mahārāja Parīkṣit byl čistý oddaný Pána, a proto nebylo důvodu, aby cítil takovou únavu, hlad a žízeň, jelikož oddaného Pána nikdy takové tělesné požadavky neznepokojují. Vůlí Pána se však i takový oddaný může zdánlivě unavit a dostat žízeň; jen proto, aby vznikla příznivá situace pro jeho zřeknutí se světských činností. Dříve nežli je oddaný schopen odejít zpátky k Bohu, musí se zříci veškeré připoutanosti ke světským vztahům, a je-li příliš pohroužen ve světských starostech, Pán vytvoří takovou situaci, že ho od těchto starostí osvobodí. Nejvyšší Pán na Svého čistého oddaného nikdy nezapomíná, ani když je zaměstnán takzvanými materialistickými záležitostmi. Někdy Pán vytvoří velice těžkou situaci, a oddaný je pak nucen na všechny světské starosti zapomenout. Oddaný pozná Pánův signál, ale druzí takovou situaci chápou jako nepříznivou a zoufalou. Mahārāja Parīkṣit se měl stát tím, prostřednictvím kterého chtěl Pán Śrī Kṛṣṇa vyjevit Śrīmad-Bhāgavatam, stejně tak jako prostřednictvím jeho děda Arjuny vyjevil Bhagavad-gītu. Kdyby Arjuna nepropadl vůlí Pána iluzi a rodinné náklonnosti, Pán by nepřednesl Bhagavad-gītu pro dobro všech. Stejně tak kdyby v tomto případě Mahārāja Parīkṣit nebyl unavený, hladový a žíznivý, Śrīla Śukadeva Gosvāmī, hlavní autorita na Śrīmad-Bhāgavatam, by nevyslovil Bhāgavatam. Toto je tedy předehra vedoucí k okolnostem, za nichž byl vysloven Śrīmad-Bhāgavatam ku prospěchu všech zúčastněných, a jako správná předehra tedy začíná slovy “jednou, když byl...”.

1.18.26

Verš

pratiruddhendriya-prāṇa-
mano-buddhim upāratam
sthāna-trayāt paraṁ prāptaṁ
brahma-bhūtam avikriyam

Synonyma

pratiruddha — staženy; indriya — smyslové orgány; prāṇa — vzduch dýchání; manaḥ — mysl; buddhim — inteligence; upāratam — nečinné; sthāna — místa; trayāt — ze tří; param — transcendentální; prāptam — dosáhl; brahma-bhūtam — kvalitativně stejný se Svrchovaným Absolutnem; avikriyam — neovlivněný.

Překlad

Smyslové orgány muniho, jeho dech, mysl a inteligence byly staženy od hmotných činností a nacházel se v tranzu mimo tři stavy (bdělost, snění a bezvědomí). Dosáhl transcendentálního postavení kvalitativní rovnosti se Svrchovaným Absolutnem.

Význam

Ukazuje se, že muni, do jehož poustevny král přišel, byl v jógovém tranzu. Transcendentálního postavení lze dosáhnout třemi procesy, totiž procesem jñāny neboli teoretického poznání transcendence, procesem yogy neboli skutečnou realizací tranzu prostřednictvím manipulace s fyziologickými a psychologickými činnostmi těla a procesem nejvíce uznávaným, procesem bhakti-yogy neboli zaměstnáním smyslů v oddané službě Pánu. V Bhagavad-gītě můžeme rovněž nalézt informace o postupném vývoji vnímání od hmoty k živé bytosti. Naše hmotná mysl a tělo se vyvíjejí z živé bytosti, z duše, a pod vlivem tří kvalit hmoty zapomínáme na svou skutečnou totožnost. Proces jñāny se zabývá teoretickou spekulací o realitě duše, ale bhakti-yoga skutečně zaměstnává duši v činnosti. Vnímání hmoty je povýšeno na jemnější úroveň smyslů. Smysly jsou povýšeny k jemnější mysli, potom k dýchacím činnostem a postupně k inteligenci. Nad inteligencí je realizována živá duše, prostřednictvím mechanických činností systému yogy neboli praktikováním meditace při současném stažení smyslů, usměrnění dechového systému a použití inteligence k povýšení se do transcendentálního postavení. Tento tranz zastavuje všechny hmotné činnosti těla. Král viděl muniho v tomto postavení. Viděl ho také následovně.

1.18.27

Verš

viprakīrṇa-jaṭācchannaṁ
rauraveṇājinena ca
viśuṣyat-tālur udakaṁ
tathā-bhūtam ayācata

Synonyma

viprakīrṇa — rozcuchány; jaṭa-ācchannam — pokrytý slepenými dlouhými vlasy; rauraveṇa — jelení kůží; ajinena — kůží; ca — také; viśuṣyat — vyschlé; tāluḥ — v ústech; udakam — voda; tathā-bhūtam — v tom stavu; ayācata — požádal o.

Překlad

Mudrc sedící v meditaci byl zahalen v jelení kůži a po těle mu splývaly dlouhé slepené vlasy. Král měl vyschlo v ústech a proto ho požádal o vodu.

Význam

Žíznící král požádal mudrce o vodu. To, že takový velký oddaný a král žádal o vodu mudrce pohrouženého v tranzu, bylo jistě řízením prozřetelnosti, neboť jinak by se taková věc nemohla nikdy stát. Mahārāja Parīkṣit se tak dostal do nepříjemné situace, aby mohl být později vyjeven Śrīmad-Bhāgavatam.

1.18.28

Verš

alabdha-tṛṇa-bhūmy-ādir
asamprāptārghya-sūnṛtaḥ
avajñātam ivātmānaṁ
manyamānaś cukopa ha

Synonyma

alabdha — když nedostal; tṛṇa — rohože na sezení; bhūmi — místo; ādiḥ — a tak dále; asamprāpta — bez náležitého přijetí; arghya — voda pro hosta; sūnṛtaḥ — příjemná slova; avajñātam — takto zanedbán; iva — takto; ātmānam — osobně; manyamānaḥ — tak uvažující; cukopa — rozhněval se; ha — proto.

Překlad

Když se králi nedostalo náležitého přijetí v podobě místa k sezení, vody a příjemného oslovení, cítil se být zanedbán a rozhněval se.

Význam

Védská kultura je velice vytříbená co se týče přijímání hostů. I když doma hostíme nepřítele, musíme ho přijmout se vší úctou. Vše by mělo být zařízeno tak, aby neměl pocit, že přišel do domu nepřítele. Když Pán Kṛṣṇa v doprovodu Arjuny a Bhīmy navštívil Jarāsandhu v Magadhě, dostalo se úctyhodným nepřátelům od krále Jarāsandhy královského přijetí. Nepřátelský návštěvník Bhīma chtěl s Jarāsandhou bojovat a přesto se jim dostalo velkolepého přijetí. V noci sedali společně jako přátelé a hosté a přes den bojovali na život a na smrt. Takový byl zákon přijímání hostů. Tento zákon přikazuje, že chudý člověk, který nemá, co by svému hostovi nabídl, má být natolik pohostinný, aby mu nabídl slaměnou rohož k sezení, sklenici vody k pití a několik příjemných slov. Přijetí hosta — ať už přítele či soka — nic nestojí. Je to pouze otázka dobrých mravů.

Když Mahārāja Parīkṣit přicházel ke dveřím Śamīky Ṛṣiho, neočekával od ṛṣiho žádné královské přijetí, protože věděl, že světci a ṛṣiové nejsou hmotně bohatí lidé. Nenadál se však toho, že se mu nedostane ani slaměné rohože na sezení, sklenice vody a několika příjemných slov. Nebyl obyčejným hostem a nebyl ani ṛṣiovým nepřítelem, a proto ho ṛṣiovo chladné přijetí velice udivilo. Král měl vlastně právo se na ṛṣiho rozhněvat, když tak naléhavě potřeboval vodu. Pro krále nebylo nic nepřirozeného rozhněvat se v tak vážné situaci, ale jelikož tento král nebyl o nic menší než veliký světec, jeho hněv a jednání je udivující. Musíme tedy chápat, že to vše bylo řízeno svrchovanou vůlí Pána. Král byl velkým oddaným Pána a světec byl stejně dobrý jako král, ale vůlí Pána byly vytvořeny podmínky, které vedly k tomu, že se král odpoutal od rodinných svazků a vládních činností a stal se tak duší zcela odevzdanou lotosovým nohám Pána Kṛṣṇy. Milostivý Pán někdy staví Své čisté oddané do takových nepříjemných situací, aby je vytáhl z bahna hmotné existence. Navenek se však zdá, že tyto situace musí být pro oddaného zoufalé. Oddaní Pána jsou vždy pod Jeho ochranou a Pán je pro oddané nejvyšším vůdcem za všech okolností, při úspěchu i neúspěchu. Čistí oddaní proto přijímají všechny těžké podmínky jako požehnání od Pána.

1.18.29

Verš

abhūta-pūrvaḥ sahasā
kṣut-tṛḍbhyām arditātmanaḥ
brāhmaṇaṁ praty abhūd brahman
matsaro manyur eva ca

Synonyma

abhūta-pūrvaḥ — neobvyklý; sahasā — vlivem okolností; kṣut — hlad; tṛḍbhyām — a stejně tak žízní; ardita — soužený; ātmanaḥ — jeho; brāhmaṇam — brāhmaṇovi; prati — proti; abhūt — stal se; brahman — ó brāhmaṇové; matsaraḥ — závistivý; manyuḥ — nahněvaný; eva — takto; ca — a.

Překlad

Ó brāhmaṇové, králův hněv a závist vůči bráhmanskému mudrcovi byly neslýchané, neboť to okolnosti způsobily jeho hlad a žízeň.

Význam

Rozhněvat se na někoho a začít někomu závidět, zvláště pokud se jednalo o mudrce a brāhmaṇu, bylo pro krále jako byl Mahārāja Parīkṣit bezpochyby neobvyklé. Král dobře věděl, že nemá pravomoc trestat brāhmaṇy, mudrce, děti, ženy a starce. Stejně tak král se nemá nikdy pokládat za provinilce, ani když se dopustí velké chyby. V tomto případě se však hladový a žíznivý Mahārāja Parīkṣit neovládl při jednání s mudrcem a vůlí Pána ho přemohl hněv a závist. Král měl právo potrestat svého podřízeného, pokud ho špatně přijal nebo opomíjel, ale jelikož se toho dopustil mudrc a brāhmaṇa, jednalo se o něco neslýchaného. Stejně jako Pán nikdy nikomu nezávidí, tak ani Pánův oddaný nikdy nikomu nezávidí. Jediným vysvětlením chování Mahārāje Parīkṣita je, že se tak stalo nařízením Pána.

1.18.30

Verš

sa tu brahma-ṛṣer aṁse
gatāsum uragaṁ ruṣā
vinirgacchan dhanuṣ-koṭyā
nidhāya puram āgataḥ

Synonyma

saḥ — král; tu — ovšem; brahma-ṛṣeḥ — bráhmanského mudrce; aṁse — na ramena; gata-asum — bez života; uragam — hada; ruṣā — nahněvaný; vinirgacchan — když odcházel; dhanuḥ-koṭyā — koncem luku; nidhāya — pověsil; puram — palác; āgataḥ — vrátil se.

Překlad

Když takto uražený král odcházel, zvedl svým lukem mrtvého hada a rozhněvaně ho pověsil mudrcovi na ramena. Poté se vrátil do svého paláce.

Význam

Král mudrcovi jeho chování oplatil, přestože neměl ve zvyku takto hloupě jednat. Vůlí Pána před sebou král při odchodu spatřil mrtvého hada a řekl si, že mudrc může za své chladné přijetí dostat chladnou odplatu v podobě girlandy z mrtvého hada. Při obyčejném jednání by to nebylo nic nepřirozeného, ale jelikož takto jednal Mahārāja Parīkṣit s bráhmanským mudrcem, bylo to jistě neobvyklé. Došlo k tomu vůlí Pána.

1.18.31

Verš

eṣa kiṁ nibhṛtāśeṣa-
karaṇo mīlitekṣaṇaḥ
mṛṣā-samādhir āhosvit
kiṁ nu syāt kṣatra-bandhubhiḥ

Synonyma

eṣaḥ — toto; kim — zda; nibhṛta-aśeṣa — meditační rozpoložení; karaṇaḥ — smysly; mīlita — zavřené; īkṣaṇaḥ — oči; mṛṣā — nepravý; samādhiḥ — tranz; āho — zůstává; svit — je-li to tak; kim — nebo; nu — ale; syāt — může být; kṣatra-bandhubhiḥ — od nižšího kṣatriyi.

Překlad

Po návratu začal přemýšlet a v duchu se přesvědčovat, zda mudrc skutečně meditoval se soustředěnými smysly a zavřenýma očima, nebo zda jen předstíral tranz, aby nemusel přijímat nižšího kṣatriyu.

Význam

Král jako oddaný Pána neschvaloval vlastní jednání a začal tedy uvažovat, zda byl mudrc skutečně v tranzu nebo zda to pouze předstíral, aby nemusel přijímat krále, který byl kṣatriyou a tedy nižšího řádu. Jakmile dobrá duše spáchá něco špatného, okamžitě toho začne hluboce litovat. Śrīla Viśvanātha Cakravartī Ṭhākura a Śrīla Jīva Gosvāmī nevěří, že král byl nucen takto jednat kvůli svým minulým přečinům. Celou situaci tak uspořádal Pán jen proto, aby krále povolal zpátky domů, zpátky k Bohu.

Podle Śrīly Viśvanātha Cakravartīho Ṭhākura byl celý plán připraven vůlí Pána, a vůlí Pána vznikla tato nepříjemná situace. Plánem bylo, že krále bude moci za jeho takzvaný přečin proklít nezkušený bráhmanský chlapec, zasažený vlivem Kaliho, a král tak nadobro opustí svůj domov a své zázemí. Jeho setkání se Śrīlou Śukadevem Gosvāmīm umožní přednesení velkého Śrīmad-Bhāgavatamu, který je pokládán za literární inkarnaci Pána. Tato literární inkarnace Pána podává mnohé fascinující informace o Pánových transcendentálních zábavách jako je Jeho rāsa-līlā s duchovními pastevkyněmi ve Vrajabhūmi. Tato konkrétní zábava Pána má zvláštní význam, protože každý, kdo se náležitě poučí o této Pánově zábavě, přestane být přitahovaný světskou pohlavní touhou a vydá se na cestu vznešené oddané služby Pánu. Zklamání oddaného v hmotném světě má oddaného vždy pozdvihnout do vyššího transcendentálního postavení. Arjuna a Pāṇḍuovci se ocitli ve velice těžké situaci kvůli úkladům jejich bratranců a Pán tímto způsobem vytvořil předehru k bitvě na Kurukṣetře, při které byla vyjevena Bhagavad-gītā, jež je zvukovým zastoupením Pána. Stejně tak Pán přivedl Mahārāje Parīkṣita do těžké situace, aby dal vzniknout Śrīmad-Bhāgavatamu, inkarnaci Pána. Královo vyčerpání hladem a žízní bylo pouhé představení, protože král vydržel hodně, a to už v lůně své matky. Nerozrušil ho ani planoucí žár brahmāstry, kterou vypustil Aśvatthāmā. Bylo jistě neslýchané, že byl vyčerpán — oddaní jako je Mahārāja Parīkṣit mají vůlí Pána dost síly na to, aby takové vyčerpání snášeli, a nejsou nikdy znepokojeni. Celou situaci tedy v tomto případě naplánoval Samotný Pán.

1.18.32

Verš

tasya putro ’titejasvī
viharan bālako ’rbhakaiḥ
rājñāghaṁ prāpitaṁ tātaṁ
śrutvā tatredam abravīt

Synonyma

tasya — jeho (mudrcův); putraḥ — syn; ati — nesmírně; tejasvī — mocný; viharan — když si hrál; bālakaḥ — s chlapci; arbhakaiḥ — kteří byli všichni nezkušení; rājñā — králem; agham — těžkosti; prāpitam — způsobené; tātam — otci; śrutvā — když slyšel; tatra — tehdy; idam — toto; abravīt — řekl.

Překlad

Mudrc měl syna, který byl jakožto syn brāhmaṇy velice mocný. Když si tento hoch hrál s nezkušenými chlapci a doslechl se o těžkostech, které král způsobil jeho otci, řekl následující slova.

Význam

Díky dobré vládě Mahārāje Parīkṣita se mohl i malý hoch, který si hrál s jinými nezkušenými chlapci, stát stejně mocný jako kvalifikovaný brāhmaṇa. Tento hoch se jmenoval Śṛṅgi a dostal od svého otce dobrou přípravu v brahmacaryi, takže už ve svém útlém věku mohl být mocný jako brāhmaṇa. Jelikož však věk Kali hledal příležitost, jak narušit kulturní dědictví čtyř životních řádů, nezkušený hoch poskytl věku Kali možnost vstoupit na pole védské kultury. Pod vlivem Kaliho začala u tohoto bráhmanského chlapce nenávist k nižším životním řádům, a kulturní život se tak začal den za dnem rozkládat. První obětí bráhmanské nespravedlivosti byl Mahārāja Parīkṣit, a tak byla oslabena ochrana, kterou poskytoval král proti útokům Kaliho.

1.18.33

Verš

aho adharmaḥ pālānāṁ
pīvnāṁ bali-bhujām iva
svāminy aghaṁ yad dāsānāṁ
dvāra-pānāṁ śunām iva

Synonyma

aho — jen pohleďte na; adharmaḥ — bezbožnost; pālānām — vládců; pīvnām — toho, kdo je vychován; bali-bhujām — jako vrány; iva — jako; svāmini — pánovi; agham — hřích; yat — co je; dāsānām — služebníků; dvāra-pānām — hlídajících u dveří; śunām — psů; iva — jako.

Překlad

(Syn brāhmaṇy, Śṛṅgi, řekl:) Jen pohleďte na hříchy vládců, kteří jako vrány a hlídací psi u dveří hřeší proti svým pánům, v rozporu se zásadami platnými pro služebníky.

Význam

Brāhmaṇové jsou považováni za hlavu a mozky těla společnosti a kṣatriyové jsou považováni za paže těla společnosti. Paže jsou zapotřebí k tomu, aby chránily tělo před všemi úrazy, ale musejí jednat podle nařízení hlavy a mozku. To je přirozené uspořádání dané vyšší vůlí. Bhagavad-gītā potvrzuje, že podle vlastností a práce, kterou vykonávají, jsou ustaveny čtyři společenské řády neboli kasty, totiž brāhmaṇové, kṣatriyové, vaiśyové a śūdrové. Syn brāhmaṇy má přirozeně dobrou příležitost stát se pod vedením svého kvalifikovaného otce rovněž brāhmaṇou, stejně jako syn lékaře má velice dobrou příležitost stát se kvalifikovaným lékařem. Kastovní systém je tedy zcela vědecký. Syn musí využít otcovy kvalifikace a tak se stát brāhmaṇou či lékařem, ale ne jinak. Nikdo se nemůže stát brāhmaṇou či lékařem bez získání kvalifikace. To je výnos všech písem o všech společenských řádech. Zde dosáhl Śṛṅgi, kvalifikovaný syn velkého brāhmaṇy, potřebné bráhmanské moci jak zrozením, tak průpravou, ale jelikož to byl nezkušený chlapec, měl nedostatky v kulturním chování. Pod vlivem Kaliho byl syn brāhmaṇy nafoukaný na svou bráhmanskou moc, a proto nesprávně přirovnal Mahārāje Parīkṣita k vráně a hlídacímu psu. Král je jistě hlídacím psem státu v tom smyslu, že bděle střeží hranice státu v zájmu jeho ochrany a obrany, ale oslovovat ho jako hlídacího psa bylo známkou chlapcovy nekulturnosti. A tak s vyzdvihováním rodného práva bez náležité kultury začal úpadek bráhmanských schopností. Úpadek bráhmanské kasty začal ve věku Kali a jelikož brāhmaṇové jsou hlavou společenského řádu, všechny ostatní řády společnosti začaly také degradovat. Jak uvidíme, otec Śṛṅgiho tohoto začátku bráhmanského úpadku hluboce litoval.

1.18.34

Verš

brāhmaṇaiḥ kṣatra-bandhur hi
gṛha-pālo nirūpitaḥ
sa kathaṁ tad-gṛhe dvāḥ-sthaḥ
sabhāṇḍaṁ bhoktum arhati

Synonyma

brāhmaṇaiḥ — bráhmanským řádem; kṣatra-bandhuḥ — synové kṣatriyů; hi — jistě; gṛha-pālaḥ — hlídací pes; nirūpitaḥ — označený; saḥ — on; katham — na základě čeho; tat-gṛhe — v jeho domě; dvāḥ-sthaḥ — zůstávat u dveří; sa-bhāṇḍam — ve stejném hrnci; bhoktum — jíst; arhati — zasluhuje.

Překlad

Potomci královského řádu jsou jistě označeni za hlídací psy a musejí zůstávat u dveří. Jak si mohou psi dovolit vstupovat do domu a chtít jíst s pánem ze stejného talíře?

Význam

Nezkušený bráhmanský chlapec jistě věděl, že král žádal jeho otce o vodu a že otec neodpověděl. Snažil se objasnit otcovu nepohostinnost neomaleným způsobem, který byl hodný nekulturního hocha. Vůbec nelitoval toho, že se králi nedostalo vlídného přijetí. Naopak, ospravedlňoval chybné jednání způsobem, jaký je charakteristický pro brāhmaṇy Kali-yugy. Přirovnal krále k hlídacímu psu a podle toho král neměl vstupovat do domu brāhmaṇy a žádat o vodu ze stejného vědra. Pán se o svého psa jistě stará, ale to neznamená, že pes může chtít jíst a pít ze stejného talíře. Toto chybné uvažování o vlastní důležitosti je příčinou úpadku dokonalého společenského řádu a vidíme, že na jeho počátku byl nezkušený syn brāhmaṇy. Stejně jako psu se nedovoluje, aby chodil do obytných místností, přestože se o něho pán stará, tak podle Śṛṅgiho neměl král právo vstoupit do domu Śamīky Ṛṣiho. Chlapcův názor byl, že chyby se dopustil král a ne jeho otec, a takto svého mlčícího otce ospravedlňoval.

1.18.35

Verš

kṛṣṇe gate bhagavati
śāstary utpatha-gāminām
tad bhinna-setūn adyāhaṁ
śāsmi paśyata me balam

Synonyma

kṛṣṇe — Pán Kṛṣṇa; gate — když odešel z tohoto světa; bhagavati — Osobnost Božství; śāstari — svrchovaný vládce; utpatha-gāminām — těch, kteří se povyšují; tat bhinna — oddělený; setūn — ochránce; adya — dnes; aham — já sám; śāsmi — potrestám; paśyata — jen pohleďte; me — na mou; balam — síla.

Překlad

Po odchodu Pána Śrī Kṛṣṇy, Osobnosti Božství a svrchovaného vládce všech, se těmto povýšencům daří dobře, jelikož náš ochránce odešel. Sám se proto ujmu toho úkolu a potrestám je. Jen pohleďte na moji moc.

Význam

Nezkušený brāhmaṇa, pyšný na svoji brahma-tejas, se nechal omámit vlivem Kali-yugy. Mahārāja Parīkṣit dal Kalimu oprávnění žít na čtyřech místech, jak bylo uvedeno výše, ale pod jeho velice zkušenou vládou Kali jen těžko hledal místa, která mu byla vyhrazena. Chtěl proto nalézt příležitost, jak nastolit svoji autoritu, a milostí Pána objevil slabinu v pyšném, nezkušeném synovi brāhmaṇy. Malý brāhmaṇa chtěl ukázat svou ničivou sílu a byl tak drzý, že se rozhodl potrestat velkého krále Mahārāje Parīkṣita. Chtěl po odchodu Pána Kṛṣṇy zaujmout Jeho místo. To jsou základní znaky povýšenců, kteří chtějí pod vlivem věku Kali zaujmout místo Śrī Kṛṣṇy. Povýšenec s trochou schopností se chce stát inkarnací Pána. Po odchodu Pána Kṛṣṇy se na celé Zemi objevuje mnoho nepravých inkarnací, které svádějí nevinnou veřejnost tím, že zneužívají duchovní poslušnosti obyčejných lidí, aby si udržely svou falešnou slávu. Osobnost Kaliho tedy dostala příležitost vládnout skrze tohoto syna brāhmaṇy, Śṛṅgiho.

1.18.36

Verš

ity uktvā roṣa-tāmrākṣo
vayasyān ṛṣi-bālakaḥ
kauśiky-āpa upaspṛśya
vāg-vajraṁ visasarja ha

Synonyma

iti — takto; uktvā — řka; roṣa-tāmra-akṣaḥ — s očima rudýma vztekem; vayasyān — svým kamarádům; ṛṣi-bālakaḥ — syn ṛṣiho; kauśikī — řeka Kauśikā; āpaḥ — voda; upaspṛśya — dotykem; vāk — slova; vajram — blesk; visasarja — vrhl; ha — v minulosti.

Překlad

Syn ṛṣiho, když hovořil ke svým kamarádům, se s očima rudýma vztekem dotkl vody v řece Kauśika a udeřil následujícím bleskem slov.

Význam

Jak je zřejmé z tohoto verše, okolnosti, za nichž byl Mahārāja Parīkṣit proklet, byly jednoduše dětinské. Śṛṅgi ukazoval nevinným kamarádům, se kterými si hrál, svoji nestoudnost. Žádný rozumný člověk by nedovolil, aby napáchal takovou velikou škodu na celé lidské společnosti. Zabitím krále jako byl Mahārāja Parīkṣit jen proto, aby předvedl svou bráhmanskou moc, se nezkušený syn brāhmaṇy dopustil velké chyby.

1.18.37

Verš

iti laṅghita-maryādaṁ
takṣakaḥ saptame ’hani
daṅkṣyati sma kulāṅgāraṁ
codito me tata-druham

Synonyma

iti — takto; laṅghita — porušující; maryādam — etiketu; takṣakaḥ — okřídlený had; saptame — sedmého; ahani — dne; daṅkṣyati — uštkne; sma — jistě; kula-aṅgāram — nízkého potomka dynastie; coditaḥ — učinil; me — můj; tata-druham — nepřátelství vůči otci.

Překlad

Syn brāhmaṇy proklel krále takto: Sedmého dne ode dneška uštkne okřídlený had toho nízkého potomka oné dynastie (Mahārāje Parīkṣita), protože tím, že urazil mého otce, porušil zákony etikety.

Význam

Tak začalo zneužívání bráhmanské moci. Ve věku Kali začínají brāhmaṇové postupně ztrácet bráhmanské schopnosti i kulturu. Bráhmanský chlapec pokládal Mahārāje Parīkṣita za kulāṅgāru neboli nízkého potomka dynastie, ale ve skutečnosti byl nízkým potomkem dynastie on sám, protože právě díky němu začala bráhmanská kasta ztrácet svoji moc jako had, jemuž byly vylomeny jedové zuby. Had nahání hrůzu jen dokud má jedové zuby; jinak se ho mohou bát nanejvýše děti. Kali přemohl nejprve bráhmanského chlapce a potom postupně ostatní kasty. Celý vědecký systém společenských řádů tak v tomto věku nabyl podobu mravně zkaženého kastovního systému, který se nyní další skupina lidí podobně ovlivněných věkem Kali snaží úplně odstranit. Měli bychom odhalit hlavní příčinu mravní zkaženosti a nezavrhovat systém jako takový, aniž bychom znali jeho vědecké hodnoty.

1.18.38

Verš

tato ’bhyetyāśramaṁ bālo
gale sarpa-kalevaram
pitaraṁ vīkṣya duḥkhārto
mukta-kaṇṭho ruroda ha

Synonyma

tataḥ — poté; abhyetya — když vstoupil; āśramam — do poustevny; bālaḥ — hoch; gale sarpa — had na ramenou; kalevaram — těla; pitaram — otce; vīkṣya — když viděl; duḥkha-ārtaḥ — z lítosti; mukta-kaṇṭhaḥ — hlasitě; ruroda — vykřikl; ha — v minulosti.

Překlad

Poté, když se chlapec vrátil do poustevny, viděl hada na ramenou svého otce a zarmoucen hlasitě vykřikl.

Význam

Chlapec neměl radost z toho, že se dopustil takové veliké chyby, a chtěl ulevit tíži, kterou cítil na svém srdci, křikem. Když tedy přišel do poustevny a uviděl svého otce v oné situaci, hlasitě vykřikl, aby se mu ulevilo. Bylo však již pozdě. Jeho otec pak celé nehody litoval.

1.18.39

Verš

sa vā āṅgiraso brahman
śrutvā suta-vilāpanam
unmīlya śanakair netre
dṛṣṭvā cāṁse mṛtoragam

Synonyma

saḥ — on; vai — také; āṅgirasaḥ — ṛṣi narozený v rodině Aṅgiry; brahman — ó Śaunako; śrutvā — když slyšel; suta — svého syna; vilāpanam — nešťastně naříkat; unmīlya — otevřel; śanakaiḥ — pozvolna; netre — očima; dṛṣṭvā — když viděl; ca — také; aṁse — na ramenou; mṛta — mrtvého; uragam — hada.

Překlad

Ó brāhmaṇové, když ṛṣi, který se narodil v rodině Aṅgiry Muniho, slyšel nářek svého syna, pozvolna otevřel oči a uviděl kolem svého krku viset mrtvého hada.

1.18.40

Verš

visṛjya taṁ ca papraccha
vatsa kasmād dhi rodiṣi
kena vā te ’pakṛtam
ity uktaḥ sa nyavedayat

Synonyma

visṛjya — odhodil; tam — to; ca — také; papraccha — zeptal se; vatsa — můj drahý synu; kasmāt — proč; hi — jistě; rodiṣi — naříkáš; kena — kdo; vā — jinak; te — oni; apakṛtam — špatně se chovali; iti — takto; uktaḥ — dotázán; saḥ — hoch; nyavedayat — sdělil vše.

Překlad

Odhodil mrtvého hada stranou a zeptal se syna, proč naříká, a zda mu někdo ublížil. Syn mu tak vysvětlil vše, co se stalo.

Význam

Otec nebral mrtvého hada na krku příliš vážně a jednoduše ho odhodil. Čin Mahārāje Parīkṣita nebyl ve skutečnosti příliš závažný, ale pošetilý syn to vzal velice vážně a pod vlivem Kaliho proklel krále, a tak ukončil kapitolu šťastných dějin.

1.18.41

Verš

niśamya śaptam atad-arhaṁ narendraṁ
sa brāhmaṇo nātmajam abhyanandat
aho batāṁho mahad adya te kṛtam
alpīyasi droha urur damo dhṛtaḥ

Synonyma

niśamya — když slyšel; śaptam — proklet; atat-arham — neměl za to být vůbec odsuzován; nara-indram — král, nejlepší z celého lidstva; saḥ — ten; brāhmaṇaḥ — brāhmaṇa-ṛṣi; na — ne; ātma-jam — svému synovi; abhyanandat — blahopřál; aho — běda; bata — nešťastný; aṁhaḥ — hříchy; mahat — veliké; adya — dnes; te — ty; kṛtam — jsi vykonal; alpīyasi — bezvýznamný; drohe — přestupek; uruḥ — veliký; damaḥ — trest; dhṛtaḥ — udělil.

Překlad

Otec pak uslyšel od svého syna, že byl proklet král, přestože neměl být nikdy odsuzován, jelikož byl nejlepším ze všech lidských bytostí. Ṛṣi synovi neblahopřál, ale naopak, začal litovat a řekl: Běda! Jak velkého hříchu se můj syn dopustil. Udělil tvrdý trest za bezvýznamný přestupek.

Význam

Král je nejlepší ze všech lidských bytostí. Je představitelem Boha a za žádný svůj čin nemá být nikdy odsuzován. Jinak řečeno, král nemůže konat žádné zlo. Může nařídit oběšení nějakého ničemného syna brāhmaṇy, ale přitom se nedopouští hříchu zabití brāhmaṇy. A i když král něco pokazí, přesto nemá být odsuzován. Lékař také může chybnou léčbou zabít pacienta, ale takový vrah nebude určitě odsouzen k smrti. Co potom říci o dobrém a zbožném králi jako byl Mahārāja Parīkṣit? Ve védské společnosti je král připravován na to, aby se z něho stal rājarṣi neboli velký světec, přestože vládne jako král. Vždyť jediný král odpovídá za to, aby pod jeho vládou mohli občané žít pokojně a beze strachu. Rājarṣiové uměli zorganizovat svá království tak dokonalým a zbožným způsobem, že jejich poddaní je uctívali jako kdyby byli Pán Sám. To je pokyn Ved. Král se nazývá narendra neboli nejlepší z lidských bytostí. Jak tedy mohl krále jako byl Mahārāja Parīkṣit odsoudit nezkušený, nafoukaný syn brāhmaṇy, i když získal schopnosti kvalifikovaného brāhmaṇy?

Jelikož Śamīka Ṛṣi byl zkušený a dobrý brāhmaṇa, neschvaloval jednání svého nehodného syna. Začal truchlit nad vším, čeho se jeho syn dopustil. Na krále se obvykle nevznášejí kletby, a co říci o dobrém králi jako byl Mahārāja Parīkṣit. Králův přestupek byl naprosto bezvýznamný a to, že byl odsouzen k smrti, bylo pro Śṛṅgiho jistě velkým hříchem. Ṛṣi Śamīka proto celé nehody litoval.

1.18.42

Verš

na vai nṛbhir nara-devaṁ parākhyaṁ
sammātum arhasy avipakva-buddhe
yat-tejasā durviṣaheṇa guptā
vindanti bhadrāṇy akutobhayāḥ prajāḥ

Synonyma

na — nikdy; vai — skutečně; nṛbhiḥ — žádný člověk; nara-devam — bohočlověka; para-ākhyam — který je transcendentální; sammātum — pokládat na stejnou úroveň; arhasi — chrabrostí; avipakva — nezralý či nezkušený; buddhe — inteligence; yat — jehož; tejasā — silou; durviṣaheṇa — nepřekonatelný; guptāḥ — chráněni; vindanti — užívají; bhadrāṇi — všeho blahobytu; akutaḥ-bhayāḥ — dobře chráněni; prajāḥ — poddaní.

Překlad

Můj chlapče, tvá inteligence je nezralá, a proto nevíš, že král, který je nejlepší lidskou bytostí, je stejně dobrý jako Osobnost Božství. Nikdy se nemá klást na stejnou úroveň s obyčejnými lidmi. Vždyť lidé mohou žít v blahobytu díky tomu, že jsou ochraňováni jeho nepřekonatelnou silou.

1.18.43

Verš

alakṣyamāṇe nara-deva-nāmni
rathāṅga-pāṇāv ayam aṅga lokaḥ
tadā hi caura-pracuro vinaṅkṣyaty
arakṣyamāṇo ’vivarūthavat kṣaṇāt

Synonyma

alakṣyamāṇe — zrušeno; nara-deva — královské; nāmni — jména; ratha-aṅga-pāṇau — představitel Pána; ayam — tento; aṅga — ó můj hochu; lokaḥ — tento svět; tadā hi — ihned; caura — zloději; pracuraḥ — příliš; vinaṅkṣyati — ničí; arakṣyamāṇaḥ — nechráněné; avivarūtha-vat — jako beránky; kṣaṇāt — ihned.

Překlad

Můj drahý hochu, Pán, který nosí kolo vozu, je zastupován monarchií a jakmile je tento režim zrušen, celý svět se naplní zloději, kteří pak ihned ničí nechráněné poddané jako zatoulané beránky.

Význam

Podle Śrīmad-Bhāgavatamu zastupuje monarchistický režim Nejvyššího Pána, Osobnost Božství. O králi se říká, že je zástupcem Absolutní Osobnosti Božství, protože je připravován k tomu, aby získal vlastnosti Boha a mohl chránit živé bytosti. Bitvu na Kurukṣetře Pán naplánoval proto, aby se na trůn dostal skutečný zástupce Pána, Mahārāja Yudhiṣṭhira. Ideálního krále musí zdobit královská kultura, oddaná služba a také rytířský duch. Monarchie takové osobnosti je mnohem lepší než takzvaná demokracie, postrádající zodpovědnost i kvalifikaci. Zloději a podvodníci moderní demokracie usilují o vítězství ve volbách falšováním hlasů a ti, kteří jsou úspěšní, se pak zmocňují celého obyvatelstva. Jeden dokonale připravený monarcha je mnohem lepší než sto neschopných ministerských podvodníků a zde je naznačeno, že se zrušením královského režimu jako byl režim Mahārāje Parīkṣita budou lidé vystaveni mnoha útokům věku Kali. Lidé nejsou ani trochu šťastní ve vychvalované demokracii. Výsledek takové vlády bez krále je popsán v následujících verších.

1.18.44

Verš

tad adya naḥ pāpam upaity ananvayaṁ
yan naṣṭa-nāthasya vasor vilumpakāt
parasparaṁ ghnanti śapanti vṛñjate
paśūn striyo ’rthān puru-dasyavo janāḥ

Synonyma

tat — z tohoto důvodu; adya — ode dneška; naḥ — na nás; pāpam — reakce hříchu; upaiti — padne; ananvayam — rozkol; yat — kvůli; naṣṭa — zrušení; nāthasya — vladaře; vasoḥ — majetku; vilumpakāt — pustošení; parasparam — vzájemné; ghnanti — zabíjení; śapanti — ubližování; vṛñjate — kradení; paśūn — zvířata; striyaḥ — ženy; arthān — bohatství; puru — ve velké míře; dasyavaḥ — zloději; janāḥ — obyčejní lidé.

Překlad

Kvůli zrušení monarchistických režimů a pustošení majetku lidí bude docházet k velkým společenským rozkolům. Lidé budou zabíjeni a týráni a budou kradena zvířata a ženy. A my budeme za všechny tyto hříchy zodpovědní.

Význam

V tomto verši je velice významné slovo naḥ (my). Mudrc správně přijímá zodpovědnost brāhmaṇů jako společenské skupiny za konec monarchistické vlády, čímž dostávají příležitost takzvaní demokraté, kteří dovedou jen pustošit majetek svých podřízených ve státě. Takzvaní demokraté se zmocní vládní mašinérie, aniž by na sebe vzali zodpovědnost za blahobyt občanů. Každý se žene na vysoké místo jen pro osobní uspokojení a namísto jednoho krále se tak vynoří mnoho nezodpovědných králů, a všichni vybírají daně. Je zde předpovězeno, že v nepřítomnosti dobré monarchie bude každý působit obavy ostatním a rozmohou se krádeže majetku, zvířat, žen atd.

1.18.45

Verš

tadārya-dharmaḥ pravilīyate nṛṇāṁ
varṇāśramācāra-yutas trayīmayaḥ
tato ’rtha-kāmābhiniveśitātmanāṁ
śunāṁ kapīnām iva varṇa-saṅkaraḥ

Synonyma

tadā — tehdy; ārya — pokroková civilizace; dharmaḥ — zaměstnání; pravilīyate — je soustavně ničeno; nṛṇām — lidstva; varṇa — kasta; āśrama — společenské stavy; ācāra-yutaḥ — dobře sestavené; trayī-mayaḥ — podle védských příkazů; tataḥ — potom; artha — hospodářský rozvoj; kāma-abhiniveśita — plně pohrouženi do smyslového požitku; ātmanām — lidé; śunām — jako psi; kapīnām — jako opice; iva — takto; varṇa-saṅkaraḥ — nechtěné obyvatelstvo.

Překlad

Obyčejní lidé budou pak soustavně odpadat z cesty pokrokové civilizace a zanedbávat kvalitativní zaměstnání podle kast a řádů společnosti a védské příkazy. Bude je více přitahovat hospodářský rozvoj pro smyslový požitek a výsledkem bude nechtěné obyvatelstvo na úrovni psů a opic.

Význam

Zde je předpovězeno, že bez monarchistického režimu budou obyčejní lidé tvořit nechtěné obyvatelstvo na úrovni psů a opic. Stejně jako opice mají nezkrotnou touhu po pohlavním životě a psi neznají stud při pohlavním styku, tak obyčejné obyvatelstvo narozené z nemanželských styků se bude soustavně odchylovat od cesty dobrých védských mravů a od zaměstnání podle vlastností v kastách a řádech života.

Védským životním stylem je pokroková civilizace Āryů. Pokrokem Āryů je rozvíjení védské civilizace. Cílem védské civilizace je vrátit se zpátky k Bohu, zpátky domů, kde neexistuje zrození, smrt, stáří a nemoc. Vedy nařizují každému, aby nezůstával v temnotě hmotného světa, ale aby šel za světlem duchovního království, které je daleko za hmotnou oblohou. Kvalitativní systém kast a životních řádů vědecky naplánoval Samotný Pán a Jeho zástupci, velcí ṛṣiové. Dokonalý životní styl poskytuje veškeré pokyny a rady ve věcech hmotných i duchovních. Védský životní styl nedovoluje nikomu žít jako opice a pes. Degradovaná civilizace smyslového požitku a hospodářského rozvoje je vedlejším produktem bezbožné vlády bez krále, vlády lidí z lidu a pro lid. Lidé by se tedy neměli pohoršovat nad špatnými vládci, které si sami zvolili.

1.18.46

Verš

dharma-pālo nara-patiḥ
sa tu samrāḍ bṛhac-chravāḥ
sākṣān mahā-bhāgavato
rājarṣir haya-medhayāṭ
kṣut-tṛṭ-śrama-yuto dīno
naivāsmac chāpam arhati

Synonyma

dharma-pālaḥ — ochránce náboženství; nara-patiḥ — král; saḥ — on; tu — ale; samrāṭ — vladař; bṛhat — vysoce; śravāḥ — oslavovaný; sākṣāt — přímo; mahā-bhāgavataḥ — prvotřídní oddaný Pána; rāja-ṛṣiḥ — světec mezi králi; haya-medhayāṭ — ten, který vykonal velké oběti koně; kṣut — hlad; tṛṭ — žízeň; śrama-yutaḥ — unavený a vyčerpaný; dīnaḥ — postižený; na — nikdy; eva — takto; asmat — námi; śāpam — kletbu; arhati — zasluhuje.

Překlad

Císař Parīkṣit je zbožný král. Je vysoce oslavován a je prvotřídním oddaným Osobnosti Božství. Je světcem mezi králi a mnohokrát vykonal oběť koně. Když je takový král unavený a vyčerpaný a postižený hladem a žízní, vůbec si nezasluhuje, aby byl proklet.

Význam

Poté, co mudrc Śamīka vysvětlil obecné zákony, vztahující se na postavení krále, a potvrdil, že král nemůže učinit nic špatného a proto nesmí být odsuzován, chtěl říci něco výhradně o králi Parīkṣitovi. Zvláštní kvalifikace Mahārāje Parīkṣita shrnul v tomto verši. Tento král, přestože byl počítán pouze za krále, byl oslavovaný jako vládce náboženských zásad královského řádu. Povinnosti všech kast a řádů společnosti jsou popsány v śāstrách a charakter Mahārāje Parīkṣita zdobily vlastnosti kṣatriyi, uvedené v Bhagavad-gītě (18.43). Byl také velkým oddaným Pána a seberealizovanou duší. Proklít takového krále, když byl unavený a vyčerpaný hladem a žízní, nebylo vůbec vhodné. Śamīka Ṛṣi tedy přiznal, že Mahārāja Parīkṣit byl proklet ze všech hledisek nespravedlivě. Přestože všichni brāhmaṇové byli daleko od místa, kde se to stalo, nezralé jednání bráhmanského chlapce způsobilo změnu situace na celém světě. Ṛṣi Śamīka, brāhmaṇa, na sebe tedy vzal zodpovědnost za všechnu degradaci dobrých řádů světa.

1.18.47

Verš

apāpeṣu sva-bhṛtyeṣu
bālenāpakva-buddhinā
pāpaṁ kṛtaṁ tad bhagavān
sarvātmā kṣantum arhati

Synonyma

apāpeṣu — toho, kdo je zcela prost všech hříchů; sva-bhṛtyeṣu — toho, kdo je podřízený a zasluhuje ochranu; bālena — dítětem; apakva — které je nezkušené; buddhinā — inteligencí; pāpam — hříšný čin; kṛtam — byl spáchán; tat bhagavān — proto Osobnost Božství; sarva-ātmā — všeprostupující; kṣantum — aby omluvil; arhati — zasluhuje.

Překlad

Potom se ṛṣi modlil k všeprostupující Osobnosti Božství o odpuštění pro svého nezkušeného syna, který neměl žádnou inteligenci a který spáchal velký hřích, když proklel toho, jenž byl zcela prost všech hříchů, jenž byl podřízený a zasluhoval si ochranu.

Význam

Každý je zodpovědný za své jednání, ať už zbožné či hříšné. Ṛṣi Śamīka viděl, že jeho syn spáchal velký hřích, když proklel Mahārāje Parīkṣita, který si zasluhoval ochranu od brāhmaṇů, jelikož byl zbožným vládcem a jakožto prvotřídní oddaný Pána byl zcela prost všech hříchů. Dopustí-li se někdo přestupku vůči oddanému Pána, reakci je velice těžké překonat. Brāhmaṇové, kteří jsou hlavou společenských řádů, mají dávat svým podřízeným ochranu a ne je proklínat. Za jistých okolností může nahněvaný brāhmaṇa proklít podřízeného kṣatriyu či vaiśyu atd., ale v případě Mahārāje Parīkṣita k tomu nebyl důvod, jak je vysvětleno dříve. Pošetilý hoch tak učinil z vyložené pýchy na to, že je synem brāhmaṇy, a proto se na něho vztahoval trest Božího zákona. Pán nikdy neodpouští tomu, kdo odsoudí Jeho čistého oddaného. Prokletím krále se tedy pošetilý Śṛṅgi dopustil nejen hříchu, ale také největšího přestupku. Ṛṣi proto viděl, že jeho syna mohl od hříšného činu osvobodit jedině Pán, Nejvyšší Osobnost Božství. Modlil se o odpuštění proto přímo k Nejvyššímu Pánovi, neboť jedině On může změnit i nezměnitelné. Modlil se ve jménu pošetilého hocha, který neměl ještě žádnou inteligenci.

Na tomto místě je možné se otázat, proč nesl syn brāhmaṇy zodpovědnost za tento přestupek, když to byla Pánova touha, aby se Parīkṣit Mahārāja dostal do takové těžké situace a mohl být osvobozen z hmotné existence. Odpovědí je, že přestupku se dopustilo pouhé dítě, takže bylo možné ho velice snadno prominout. Modlitba otce tedy byla přijata. Zeptáme-li se však, proč tedy celá společenská skupina brāhmaṇů nese zodpovědnost za vpuštění Kaliho do světového dění, odpověď se dočteme ve Varāha Purāṇě, kde stojí, že démoni, kteří jednali nepřátelsky vůči Osobnosti Božství, ale které Pán nezabil, dostali možnost narodit se v rodinách brāhmaṇů, aby využili věku Kali. Svrchovaně milostivý Pán jim dal příležitost, aby se narodili v rodinách zbožných brāhmaṇů a mohli tak dělat pokroky ke spasení. Démoni však namísto využití dobré příležitosti začali bráhmanskou kulturu zneužívat a být pyšní, že se stali brāhmaṇy. Syn Śamīky Ṛṣiho je typickým příkladem a všichni pošetilí synové brāhmaṇů zde dostávají varování, aby nejednali tak bláhově jako Śṛṅgi a aby se měli vždy na pozoru před démonskými vlastnostmi, které měli ve svých předchozích životech. Pošetilému chlapci Pán samozřejmě prominul, ale jiní, kteří nemusí mít otce jako byl Śamīka Ṛṣi, se dostanou do velkých potíží, pokud budou zneužívat výhod, které získali zrozením v bráhmanské rodině.

1.18.48

Verš

tiraskṛtā vipralabdhāḥ
śaptāḥ kṣiptā hatā api
nāsya tat pratikurvanti
tad-bhaktāḥ prabhavo ’pi hi

Synonyma

tiraḥ-kṛtāḥ — hanobeni; vipralabdhāḥ — podváděni; śaptāḥ — prokleti; kṣiptāḥ — znepokojeni opomíjením; hatāḥ — nebo dokonce zabiti; api — také; na — nikdy; asya — za tyto činy; tat — oni; pratikurvanti — působí proti; tat — Pánovi; bhaktāḥ — oddaní; prabhavaḥ — mocní; api — i když; hi — jistě.

Překlad

Oddaní Pána jsou tak snášenliví a dokáží tak odpouštět, že i když jsou hanobeni, podváděni, prokleti, znepokojeni, opomíjeni nebo dokonce zabiti, nikdy se nechtějí mstít.

Význam

Ṛṣi Śamīka také věděl, že Pán neodpouští těm, kteří se dopustí přestupku u nohou oddaného. Pán může jedině nařídit, aby viník prosil o odpuštění u oddaného a odevzdal se mu. Myslel si v duchu, že kdyby Mahārāja Parīkṣit obrátil kletbu proti chlapci, mohl být zachráněn. Věděl však také, že čistý oddaný se nestará o světské výhody či nevýhody. Oddaní se nikdy nesnaží odstranit osobní pohanu, kletby, opomíjení atd. Co se týče těchto věcí, oddaní si jich nevšímají, pokud jde o ně samotné. Jsou-li však namířeny proti Pánu a Jeho oddaným, pak oddaní nekompromisně jednají. V tomto případě šlo o osobní záležitost, a Śamīka Ṛṣi proto věděl, že král se nijak bránit nebude. Nebylo jiné možnosti, než obrátit se jménem nezralého chlapce na Pána.

Není pravda, že jen brāhmaṇové mají dostatečnou sílu, aby mohli své podřízené proklít nebo jim udílet požehnání. Oddaný Pána ani nemusí být brāhmaṇou, a je mocnější než brāhmaṇa. Mocný oddaný toho však nikdy nezneužívá pro osobní prospěch. Veškerou moc, kterou má, používá jedině ve službě Pánu a Jeho oddaným.

1.18.49

Verš

iti putra-kṛtāghena
so ’nutapto mahā-muniḥ
svayaṁ viprakṛto rājñā
naivāghaṁ tad acintayat

Synonyma

iti — takto; putra — syn; kṛta — co učinil; aghena — hříchem; saḥ — on (muni); anutaptaḥ — litoval; mahā-muniḥ — mudrc; svayam — osobně; viprakṛtaḥ — takto uražen; rājñā — králem; na — ne; eva — jistě; agham — hřích; tat — tento; acintayat — myslel na.

Překlad

Mudrc takto litoval hříchu, kterého se dopustil jeho syn. Sám nebral urážku od krále příliš vážně.

Význam

Celý případ je nyní vyjasněn. To, že Mahārāja Parīkṣit pověsil mudrci kolem ramen mrtvého hada, nebylo nikterak vážným přestupkem, ale to, že Śṛṅgi krále proklel, vážným přestupkem bylo. Tohoto vážného přestupku se však dopustilo pouze pošetilé dítě, a proto si chlapec zasloužil odpuštění Nejvyššího Pána, i když nebylo možné zbavit se hříšné reakce. Mahārājovi Parīkṣitovi také nevadila kletba, kterou dostal od pošetilého brāhmaṇy. Naopak, plně využil situace a vůlí Pána dosáhl prostřednictvím milosti Śrīly Śukadeva Gosvāmīho nejvyšší životní dokonalosti. Vše bylo vlastně Pánovou touhou a Mahārāja Parīkṣit, Ṛṣi Śamīka a jeho syn Śṛṅgi byli pouze nástroji při plnění Jeho touhy. Žádný z nich se proto nedostal do nesnází, jelikož vše se odehrávalo ve spojení s Nejvyšší Osobou.

1.18.50

Verš

prāyaśaḥ sādhavo loke
parair dvandveṣu yojitāḥ
na vyathanti na hṛṣyanti
yata ātmā ’guṇāśrayaḥ

Synonyma

prāyaśaḥ — obvykle; sādhavaḥ — světci; loke — v tomto světě; paraiḥ — jinými; dvandveṣu — v dualitě; yojitāḥ — zaměstnáni; na — nikdy; vyathanti — jsou rozrušeni; na — ani; hṛṣyanti — nalézají potěšení; yataḥ — protože; ātmā — vlastní já; aguṇa-āśrayaḥ — transcendentální.

Překlad

Transcendentalisté, byť kvůli ostatním zaměstnáni v dualitách hmotného světa, obvykle nejsou rozrušeni. Ani se neradují (ze světských věcí), protože jsou transcendentálně zaměstnáni.

Význam

Transcendentalisté jsou empiričtí filozofové, mystici a oddaní Pána. Empiričtí filozofové se zaměřují na dokonalost splynutí s existencí Absolutního, mystici se zaměřují na vnímání všepronikající Nadduše a oddaní Pána jsou zaměstnáni v transcendentální láskyplné službě Osobnosti Božství. Jelikož Brahman, Paramātmā a Bhagavān jsou různé fáze téže Transcendence, všichni tito transcendentalisté jsou nad třemi kvalitami hmotné přírody. Hmotné neštěstí a štěstí jsou výsledkem působení tří kvalit, a proto příčiny takového hmotného neštěstí a štěstí nemají s transcendentalisty nic společného. Král byl oddaným a ṛṣi byl mystikem, a oba proto nebyli připoutáni k náhodným událostem stvořeným svrchovanou vůlí. Hravé dítě bylo jen nástrojem při plnění Pánovy vůle.

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k osmnácté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, nazvané “Bráhmanský chlapec proklíná Mahārāje Parīkṣita”.

KAPITOLA DEVATENÁCTÁ

Příchod Śukadeva Gosvāmīho

1.19.1

Verš

sūta uvāca
mahī-patis tv atha tat-karma garhyaṁ
vicintayann ātma-kṛtaṁ sudurmanāḥ
aho mayā nīcam anārya-vat kṛtaṁ
nirāgasi brahmaṇi gūḍha-tejasi

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Sūta Gosvāmī řekl; mahī-patiḥ — král; tu — ale; atha — takto (když se vracel domů); tat — ten; karma — čin; garhyam — zavrženíhodný; vicintayan — takto uvažoval; ātma-kṛtam — který on sám spáchal; su-durmanāḥ — velice sklíčený; aho — běda; mayā — mnou; nīcam — ohavný; anārya — necivilizovaný; vat — jako; kṛtam — učinil; nirāgasi — tomu, kdo nemá chyb; brahmaṇi — brāhmaṇovi; gūḍha — vážný; tejasi — mocnému.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī řekl: Při návratu domů král (Mahārāja Parīkṣit) cítil, že čin, kterého se dopustil proti neposkvrněnému a mocnému brāhmaṇovi, byl ohavný a necivilizovaný, a byl z toho smutný.

Význam

Zbožný král litoval svého špatného jednání vůči mocnému brāhmaṇovi. Takové pokání je pro dobrého člověka jako byl král přirozené a osvobozuje oddaného od všech hříchů, kterých se neúmyslně dopustí. Oddaní jsou přirozeně bez chyb. Oddaný upřímně lituje hříchů, kterých se příležitostně dopustí, a milostí Pána jsou všechny tyto nechtěné hříchy oddaného spáleny v ohni pokání.

1.19.2

Verš

dhruvaṁ tato me kṛta-deva-helanād
duratyayaṁ vyasanaṁ nāti-dīrghāt
tad astu kāmaṁ hy agha-niṣkṛtāya me
yathā na kuryāṁ punar evam addhā

Synonyma

dhruvam — jisté a nevyhnutelné; tataḥ — proto; me — moje; kṛta-deva-helanāt — protože porušil nařízení Pána; duratyayam — velice obtížná; vyasanam — pohroma; na — ne; ati — velice; dīrghāt — daleko; tat — to; astu — nechť je; kāmam — bezvýhradná touha; hi — jistě; agha — hříchy; niṣkṛtāya — pro osvobození se; me — moje; yathā — aby; na — nikdy; kuryām — učiním to; punaḥ — znovu; evam — co jsem učinil; addhā — přímo.

Překlad

(Král Parīkṣit si myslel:) Jelikož jsem zanedbal příkazy Nejvyššího Pána, musím nevyhnutelně očekávat, že mě v blízké budoucnosti čekají nějaké potíže. Bezvýhradně si teď přeji, aby ta pohroma přišla nyní, protože tak bych mohl být osvobozen od hříšného činu a už se nikdy takového přestupku nedopustit.

Význam

Nejvyšší Pán přikazuje, že brāhmaṇům a kravám musí být dána veškerá ochrana. Samotný Pán dohlíží na blahobyt brāhmaṇů a krav (go-brāhmaṇa-hitāya ca). Mahārāja Parīkṣit to vše věděl a vyvodil z toho, že za urážku mocného brāhmaṇy ho jistě čeká trest podle zákonů Pána, že ho ve velice blízké budoucnosti čeká něco velice těžkého. Přál si proto, aby ta pohroma přišla okamžitě a zasáhla jeho a ne členy jeho rodiny. Když člověk jedná špatně, má to dopad na celou jeho rodinu, a Mahārāja Parīkṣit si proto přál, aby pohroma potkala pouze jeho. Osobní utrpení by znemožnilo, aby se v budoucnosti dopouštěl dalších hříchů a zároveň by vyvážilo hřích, kterého se už dopustil, takže jeho potomci by nemuseli trpět. Tak uvažuje zodpovědný oddaný. Celá rodina oddaného má také podíl na výsledcích jeho služby Pánu. Mahārāja Prahlāda zachránil svojí osobní oddanou službou svého démonského otce. Oddaný syn v rodině je největším darem a požehnáním Pána.

1.19.3

Verš

adyaiva rājyaṁ balam ṛddha-kośaṁ
prakopita-brahma-kulānalo me
dahatv abhadrasya punar na me ’bhūt
pāpīyasī dhīr dvija-deva-gobhyaḥ

Synonyma

adya — dnes; eva — hned; rājyam — království; balam ṛddha — síla a bohatství; kośam — poklad; prakopita — podpálen; brahma-kula — bráhmanskou společností; analaḥ — oheň; me dahatu — nechť mne spálí; abhadrasya — nepříznivost; punaḥ — opět; na — ne; me — mne; abhūt — může se objevit; pāpīyasī — hříšný; dhīḥ — inteligence; dvija — brāhmaṇové; deva — Nejvyšší Pán; gobhyaḥ — a krávy.

Překlad

Jsem necivilizovaný a hříšný, jelikož opomíjím bráhmanskou kulturu, vědomí Boha a ochranu krav. Přeji si proto, aby mé království, síla a bohatství ihned shořely ohněm brāhmaṇova hněvu, abych už v budoucnosti nikdy nedopustil takové nepříznivé věci.

Význam

Pokroková lidská civilizace se zakládá na bráhmanské kultuře, vědomí Boha a ochraně krav. Hospodářský rozvoj státu, pramenící z obchodu, zemědělství a průmyslu musí být plně využit ve prospěch výše zmíněných principů, jinak je takzvaný hospodářský rozvoj jen příčinou degradace. Ochraňovat krávy znamená živit bráhmanskou kulturu, což vede k vědomí Boha a tudíž k dokonalosti lidské civilizace. Věk Kali zabíjí vyšší principy života a přestože Mahārāja Parīkṣit silně bránil působení osobnosti Kaliho na celém světě, vliv věku Kali přišel v příhodnou chvíli a dokonce i tak silného krále, jako byl Mahārāja Parīkṣit, přiměl k tomu, že opomenul bráhmanskou kulturu kvůli nepatrnému popudu hladu a žízně. Mahārāja Parīkṣit bědoval nad neúmyslnou nehodou a přál si, aby bylo spáleno celé jeho království, síla a nahromaděný majetek, jelikož těmito věcmi nepodporoval bráhmanskou kulturu.

Tam, kde se majetku a síly nepoužívá k rozvoji bráhmanské kultury, vědomí Boha a ochrany krav, je stát a domov jistě prozřetelností odsouzen ke zkáze. Chceme-li, aby v zemi zavládl mír a blahobyt, musíme se poučit z tohoto verše — každý stát a každý domov se musí snažit něčím přispět k rozvoji bráhmanské kultury pro sebeočištění, vědomí Boha pro seberealizaci a ochrany krav pro zajištění dostatečného množství mléka a nejlepší potravy, která může udržet dokonalou civilizaci při životě.

1.19.4

Verš

sa cintayann ittham athāśṛṇod yathā
muneḥ sutokto nirṛtis takṣakākhyaḥ
sa sādhu mene na cireṇa takṣakā-
nalaṁ prasaktasya virakti-kāraṇam

Synonyma

saḥ — on, král; cintayan — když uvažoval; ittham — takto; atha — nyní; aśṛṇot — slyšel; yathā — jak; muneḥ — mudrce; suta-uktaḥ — vyslovené synem; nirṛtiḥ — smrt; takṣaka-ākhyaḥ — v souvislosti s okřídleným hadem; saḥ — on (král); sādhu — dobro; mene — přijal; na — ne; cireṇa — příliš dlouho; takṣaka — okřídlený had; analam — oheň; prasaktasya — pro toho, kdo je příliš připoutaný; virakti — lhostejnost; kāraṇam — příčina.

Překlad

Když král takto litoval svého činu, doslechl se o své nadcházející smrti, kterou způsobí uštknutí okřídleného hada podle kletby mudrcova syna. Král to přijal jako dobrou zprávu, protože takto bude moci být lhostejný ke světským věcem.

Význam

Skutečného štěstí lze dosáhnout pouze duchovní existencí neboli ukončením opakování zrození a smrti. Opakovaní zrození a smrti můžeme ukončit jedině návratem k Bohu. V hmotném světě se nikdo nemůže zbavit podmínění opakovaného zrození a smrti ani když dosáhne nejvyšší planety (Brahmaloky), a přesto se nikdo nezajímá o cestu k dosažení dokonalosti. Na cestě dokonalosti se člověk zbaví všech hmotných pout a tak se připravuje na vstup do duchovního království. Proto ti, kteří jsou chudí a hmotně strádají, jsou lepšími kandidáty než ti, kteří hmotně prosperují. Mahārāja Parīkṣit byl velkým oddaným Pána a pravým kandidátem pro vstup do království Boha, ale přes toto všechno mu na cestě k návratu do jeho skutečného postavení společníka Pána v duchovním nebi bránila jeho královská moc a bohatství. Jako oddaný Pána chápal, že kletba bráhmanského chlapce, byť nerozvážná, byla pro něho požehnáním, protože způsobila, že se odpoutal od světských záležitostí, politických i společenských. Śamīka Muni, který také všeho litoval, předal králi tuto zprávu z povinnosti, aby se král mohl připravit na návrat k Bohu. Śamīka Muni poslal králi zprávu, že pošetilý Śṛṅgi, jeho syn, byl sice mocný bráhmanský hoch, ale nešťastně zneužil své duchovní moci a neoprávněně krále proklel. Královo chování vůči munimu nebylo sice dostatečným důvodem k tomu, aby byl proklet k smrti, ale jelikož nebylo možné vzít kletbu zpátky, král dostal zprávu, aby se připravil na smrt během jednoho týdne. Jak Śamīka Muni, tak král byli seberealizované duše. Śamīka Muni byl mystik a Mahārāja Parīkṣit byl oddaný, a proto byli oba bez rozdílu seberealizovaní. Ani jeden z nich se nebál smrti. Mahārāja Parīkṣit mohl jít muniho požádat o odpuštění, ale zprávu o bezprostřední smrti předal muni králi s takovou lítostí, že král už nechtěl muniho dále uvádět do rozpaků svojí přítomností. Rozhodl se, že se připraví na nadcházející smrt a že najde cestu zpátky k Bohu.

Lidský život je příležitostí připravit se na návrat k Bohu neboli zbavit se hmotné existence, opakování zrození a smrti. V systému varṇāśrama-dharmy jsou proto všichni muži i ženy připravováni pro tento cíl. Varṇāśrama-dharma se rovněž nazývá sanātana-dharma neboli věčné zaměstnání. Tento systém připravuje člověka pro návrat k Bohu, a proto ženatému muži nařizuje odejít do lesa jako vānaprastha, aby úplně dovršil své poznání, a potom aby před smrtí přijal řád sannyāsa. Mahārāja Parīkṣit měl to štěstí, že o své smrti dostal zprávu sedm dní předem, ale obyčejný člověk datum své smrti nezná, přestože tato smrt je nevyhnutelná pro všechny. Pošetilí lidé na tuto jistou skutečnost zapomínají a zanedbávají svou povinnost připravit se na návrat k Bohu. Promarní své životy zvířecími sklony — jíst, pít, radovat se a být veselí. Lidé ve věku Kali začali žít tímto nezodpovědným životem, protože mají hříšnou touhu zavrhovat bráhmanskou kulturu, vědomí Boha a ochranu krav, za což je zodpovědný stát. Stát musí používat nashromážděných daní k rozvoji těchto tří věcí a vzdělávat tak obyvatelstvo, aby se připravovalo na smrt. Stát, který to činí, pečuje skutečně o blaho svých občanů. Indický stát by měl raději následovat příkladů Mahārāje Parīkṣita, ideálního panovníka, než napodobovat jiné, materialistické státy, které nemají žádnou představu o Božím království a o konečném cíli lidského života. Úpadek ideálů indické civilizace přivodil úpadek občanského života nejen v Indii, ale i v zahraničí.

1.19.5

Verš

atho vihāyemam amuṁ ca lokaṁ
vimarśitau heyatayā purastāt
kṛṣṇāṅghri-sevām adhimanyamāna
upāviśat prāyam amartya-nadyām

Synonyma

atho — takto; vihāya — vzdal se; imam — tato; amum — a příští; ca — také; lokam — planety; vimarśitau — všechny jsouce posouzeny; heyatayā — kvůli podřadnosti; purastāt — výše; kṛṣṇa-aṅghri — lotosové nohy Pána, Śrī Kṛṣṇy; sevām — transcendentální láskyplná služba; adhimanyamānaḥ — ten, kdo uvažuje o nejvyšším cíli; upāviśat — usedl neústupně; prāyam — aby se postil; amartya-nadyām — na břehu transcendentální řeky (Gangy nebo Yamuny).

Překlad

Mahārāja Parīkṣit usedl rozhodně na břehu Gangy, aby soustředil mysl na vědomí Kṛṣṇy, a zavrhl všechny jiné metody seberealizace, protože transcendentální láskyplná služba Kṛṣṇovi je nejvyšším cílem, který překonává vše ostatní.

Význam

Pro oddaného jako byl Mahārāja Parīkṣit není žádná hmotná planeta včetně nejvyšší Brahmaloky tak žádoucí, jako Goloka Vṛndāvana, sídlo Pána Śrī Kṛṣṇy, prvotního Pána a původní Osobnosti Božství. Tato Země je jednou z nespočetně mnoha hmotných planet ve vesmíru a existuje nespočetně mnoho vesmírů v rámci mahat-tattvy. Oddaným říká Pán a Jeho zástupci, duchovní mistři neboli ācāryové, že žádná z planet uvnitř všech nespočetných vesmírů není jejich domovem. Oddaný vždy touží po tom, aby se vrátil zpátky domů, zpátky k Bohu, a stal se jedním ze společníků Pána jako Jeho služebník, přítel, rodič nebo milostný partner buď na jedné z nespočetných vaikuṇṭhských planet nebo na Goloce Vṛndāvaně, planetě Pána Śrī Kṛṣṇy. Všechny tyto planety se nacházejí věčně v duchovním nebi zvaném paravyoma, které se rozprostírá na druhé straně Oceánu příčin ležícím v mahat-tattvě. Mahārāja Parīkṣit si byl už všech těchto informací vědom, díky svým zbožným činům a také díky tomu, že se narodil ve vznešené rodině oddaných vaiṣṇavů, a proto se vůbec nezajímal o hmotné planety. Moderní vědci se chtějí pomocí moderních zařízení dostat na Měsíc, ale nedovedou si představit ani nejvyšší planetu v tomto vesmíru. Oddaný jako Mahārāja Parīkṣit se však nezajímá ani o Měsíc ani o jakoukoliv jinou hmotnou planetu. Když tedy byl ujištěn, že jeho smrt je již pevně stanovena, získal větší odhodlání k transcendentální láskyplné službě Pánu Kṛṣṇovi a zahájil plný půst na břehu transcendentální řeky Yamuny, která protéká podél hlavního města Hastināpuru (ve státě Dillí). Jak Ganga, tak Yamunā jsou amartyā (transcendentální) řeky a Yamunā je ještě posvátnější z následujících důvodů.

1.19.6

Verš

yā vai lasac-chrī-tulasī-vimiśra-
kṛṣṇāṅghri-reṇv-abhyadhikāmbu-netrī
punāti lokān ubhayatra seśān
kas tāṁ na seveta mariṣyamāṇaḥ

Synonyma

yā — řeka, která; vai — vždy; lasat — teče s; śrī-tulasī — lístky tulasī; vimiśra — smíšená; kṛṣṇa-aṅghri — lotosové nohy Pána; reṇu — prach; abhyadhika — příznivý; ambu — voda; netrī — to, co nese; punāti — posvěcuje; lokān — planety; ubhayatra — vyšší i nižší nebo uvnitř i vně; sa-īśān — společně s Pánem Śivou; kaḥ — kdo jiný; tām — tu řeku; na — ne; seveta — uctívá; mariṣyamāṇaḥ — ten, kdo má zemřít každým okamžikem.

Překlad

V té řece (Ganze, u níž král usedl, aby se postil) teče ta nejblahodárnější voda, která je smíšena s prachem z lotosových nohou Pána a s lístky tulasī. Tato voda posvěcuje tři světy uvnitř a vně a posvěcuje i Pána Śivu a jiné polobohy. Proto každý, komu je určeno zemřít, se musí uchýlit k této řece.

Význam

Když se Mahārāja Parīkṣit dozvěděl, že za sedm dní zemře, ihned se zřekl rodinného života a odešel na posvátný břeh řeky Yamuny. Obvykle se říká, že král odešel ke Ganze, ale podle Śrīly Jīvy Gosvāmīho král usedl na břehu Yamuny. Vzhledem k zeměpisné situaci se zdá, že tvrzení Śrīly Jīvy Gosvāmīho více odpovídá skutečnosti. Mahārāja Parīkṣit pobýval ve svém hlavním městě Hastināpuru, které se nacházelo poblíž současného Dillí, kde protéká řeka Yamunā. Bylo přirozené, aby se král uchýlil k Yamuně, neboť tekla u brány jeho paláce. A co se týče posvátnosti, řeka Yamunā má přímější spojení s Pánem Kṛṣṇou než Ganga. Pán posvěcoval řeku Yamunu od počátku Svých transcendentálních zábav v tomto světě. Když Jeho otec Vasudeva přecházel Yamunu s malým Pánem Kṛṣṇou, aby Ho donesl do bezpečí v Gokule na opačném břehu od Mathury, Pán spadl do řeky a ihned ji posvětil prachem ze Svých lotosových nohou. Zde se výslovně uvádí, že Mahārāja Parīkṣit se uchýlil k té řece, která překrásně teče a přenáší prach z lotosových nohou Pána Kṛṣṇy smíšený s lístky tulasī. Na lotosových nohách Pána Kṛṣṇy jsou vždy nalepené lístky tulasī a jakmile Jeho lotosové nohy přijdou do styku s vodou Gangy a Yamuny, řeky jsou ihned posvěceny. S řekou Yamunou měl Pán ovšem větší styk nežli s Gangou. Podle Varāha Purāṇy, jak cituje Śrīla Jīva Gosvāmī, není žádný rozdíl mezi vodou z Gangy a Yamuny, ale je-li voda z Gangy stokrát posvěcená, nazývá se Yamunā. Podobně je v písmech řečeno, že tisíci jmen Viṣṇua se rovná jedno jméno Rāmy a tři jména Pána Rāmy se rovnají jednomu jménu Kṛṣṇy.

1.19.7

Verš

iti vyavacchidya sa pāṇḍaveyaḥ
prāyopaveśaṁ prati viṣṇu-padyām
dadhau mukundāṅghrim ananya-bhāvo
muni-vrato mukta-samasta-saṅgaḥ

Synonyma

iti — takto; vyavacchidya — když se rozhodl; saḥ — král; pāṇḍaveyaḥ — důstojný potomek Pāṇḍuovců; prāya-upaveśam — postit se do smrti; prati — k; viṣṇu-padyām — na břeh Gangy (která emanuje z lotosových nohou Pána Viṣṇua); dadhau — odevzdal se; mukunda-aṅghrim — lotosovým nohám Pána Kṛṣṇy; ananya — bez vychýlení; bhāvaḥ — v duchu; muni-vrataḥ — se sliby mudrce; mukta — osvobozen od; samasta — všechny druhy; saṅgaḥ — společnosti.

Překlad

Takto se král, důstojný potomek Pāṇḍuovců, jednou provždy rozhodl a usedl na břehu Gangy, aby se až do smrti postil a aby se odevzdal lotosovým nohám Pána Kṛṣṇy, který jediný může udělit osvobození. Zřekl se veškeré společnosti a připoutanosti a složil sliby mudrce.

Význam

Voda Gangy posvěcuje všechny tři světy včetně bohů a polobohů, protože emanuje z lotosových nohou Osobnosti Božství Viṣṇua. Pán Kṛṣṇa je zřídlem principu viṣṇu-tattva, a proto Jeho lotosové nohy mohou osvobodit od všech hříchů, včetně přestupku, kterého se král dopustil vůči brāhmaṇovi. Mahārāja Parīkṣit se proto rozhodl meditovat o lotosových nohách Pána Śrī Kṛṣṇy, který je Mukundou neboli dárcem všech osvobození. Břehy Gangy a Yamuny dávají možnost vzpomínat na Pána neustále. Mahārāja Parīkṣit se zřekl veškeré hmotné společnosti a meditoval o lotosových nohách Pána Kṛṣṇy. Tak vypadá osvobození. Zříci se veškeré hmotné společnosti znamená zcela skoncovat s dalšími hříchy a meditovat o lotosových nohách Pána znamená osvobodit se od účinků všech předchozích hříchů. Podmínky hmotného světa jsou takové, že člověk musí hřešit, buď chtěně nebo nechtěně, a nejlepším příkladem je Mahārāja Parīkṣit, který byl uznáván jako zbožný a svatý král. I on se však stal obětí přestupku, přestože se nikdy takové chyby nechtěl dopustit. Byl také proklet, ale jelikož byl velkým oddaným Pána, i takové životní zvraty pro něho byly příznivé. Zásadou je, že člověk se ve svém životě nemá vědomě dopouštět žádného hříchu a má neustále vzpomínat na lotosové nohy Pána. Jedině v takové náladě bude Pán pomáhat oddanému, aby dělal náležitý pokrok na cestě k osvobození a dosáhl tak lotosových nohou Pána. I když se oddaný nechtěně nějakých hříchů dopustí, odevzdanou duši Pán zachrání od všech hříchů, jak potvrzují všechna písma.

sva-pāda-mūlaṁ bhajataḥ priyasya
tyaktāny abhāvasya hariḥ pareśaḥ
vikarma yac cotpatitaṁ kathañcid
dhunoti sarvaṁ hṛdi sanniviṣṭaḥ

(Bhāg. 11.5.42)

1.19.8

Verš

tatropajagmur bhuvanaṁ punānā
mahānubhāvā munayaḥ sa-śiṣyāḥ
prāyeṇa tīrthābhigamāpadeśaiḥ
svayaṁ hi tīrthāni punanti santaḥ

Synonyma

tatra — tam; upajagmuḥ — dospěli; bhuvanam — vesmír; punānāḥ — ti, kteří mohou posvětit; mahā-anubhāvāḥ — velké mysli; munayaḥ — myslitelé; sa-śiṣyāḥ — se svými učedníky; prāyeṇa — téměř; tīrtha — poutní místo; abhigama — cesta; apadeśaiḥ — pod záminkou; svayam — osobně; hi — jistě; tīrthāni — všechna poutní místa; punanti — posvěcují; santaḥ — mudrci.

Překlad

Tehdy tam pod záminkou poutní cesty dospěli všichni velcí myslitelé, doprovázeni svými učedníky, a mudrci, kteří mohli posvětit každé poutní místo už jen svojí pouhou přítomností.

Význam

Když Mahārāja Parīkṣit usedl na břehu Gangy, zpráva se roznesla všemi směry po celém vesmíru a všichni velkomyslní mudrci, znající význam této události, se tam shromáždili pod záminkou poutní cesty. Ve skutečnosti přišli, aby se sekali s Mahārājem Parīkṣitem a ne aby se vykoupali na poutním místě, protože všichni z nich byli dostatečně způsobilí posvětit všechna poutní místa. Obyčejní lidé chodí na poutní místa proto, aby se očistili od všech hříchů, a svatá místa jsou tak přetížena hříchy. Když však tato hříchy přetížená místa navštíví takoví mudrci, jejich přítomnost je znovu posvětí. Mudrci, kteří se přišli setkat s Mahārājem Parīkṣitem, tedy neměli v úmyslu očistit se jako obyčejní lidé, ale pod záminkou, že se jdou na to místo vykoupat, se shromáždili kolem Mahārāje Parīkṣita, protože předvídali, že Śukadeva Gosvāmī vysloví Śrīmad-Bhāgavatam. Všichni chtěli využít této velké příležitosti.

1.19.9-10

Verš

atrir vasiṣṭhaś cyavanaḥ śaradvān
ariṣṭanemir bhṛgur aṅgirāś ca
parāśaro gādhi-suto ’tha rāma
utathya indrapramadedhmavāhau

medhātithir devala ārṣṭiṣeṇo
bhāradvājo gautamaḥ pippalādaḥ
maitreya aurvaḥ kavaṣaḥ kumbhayonir
dvaipāyano bhagavān nāradaś ca

Synonyma

atri až nārada — jména různých svatých osobností, které tam přišly z různých částí vesmíru.

Překlad

Z různých částí vesmíru tam dospěli velcí mudrci jako Atri, Cyavana, Śaradvān, Ariṣṭanemi, Bhṛgu, Vasiṣṭha, Parāśara, Viśvāmitra, Aṅgirā, Paraśurāma, Utathya, Indrapramada, Idhmavāhu, Medhātithi, Devala, Ārṣṭiṣeṇa, Bhāradvāja, Gautama, Pippalāda, Maitreya, Aurva, Kavaṣa, Kumbhayoni, Dvaipāyana a velká osobnost Nārada.

Význam

Cyavana: Veliký mudrc a jeden ze synů Bhṛgua Muniho. Narodil se předčasně, když byla jeho těhotná matka unesena. Cyavana je jeden ze šesti synů svého otce.

Bhṛgu: Když Brahmājī vykonával velkou oběť jménem Varuṇy, Maharṣi Bhṛgu se narodil z obětního ohně. Byl to veliký mudrc a jeho velice drahou manželkou byla Pulomā. Měl schopnost cestovat prostorem jako Durvāsā, Nārada a jiní, a navštěvoval všechny planety ve vesmíru. Před bitvou na Kurukṣetře se pokoušel bitvě zabránit. Poučil kdysi Bhāradvāju Muniho o astronomické evoluci a je autorem velké Bhṛgu-saṁhity, knihy velkých astrologických kalkulací. Vysvětlil, jak vzduch, oheň, voda a země vznikají z éteru. Vysvětlil, jak pracuje vzduch v žaludku a jak usměrňuje střeva. Jako veliký filozof dokázal logicky věčnost živé bytosti (Mahābhārata). Byl rovněž velikým antropologem a teorii evoluce vysvětlil už před dávnou dobou. Byl vědeckým zastáncem čtyř řádů a stavů v lidské společnosti, tedy varṇāśramské instituce. Dokázal přeměnit kṣatriyského krále Vītahavyu v brāhmaṇu.

Vasiṣṭha: viz Śrīmad-Bhāgavatam 1.9.6.

Parāśara: Je vnukem Vasiṣṭhy Muniho a otcem Vyāsadeva. Je to syn Maharṣiho Śaktiho a jeho matka se jmenovala Adṛśyatī. Byl v lůně své matky když jí bylo pouhých dvanáct let a z nitra tohoto lůna se naučil Vedy. Jeho otce zabil démon Kalmāṣapāda a on se chtěl pomstít tím, že zničí celý svět. Zadržel ho ovšem jeho děd Vasiṣṭha. Pak vykonával yajñu pro vyhlazení Rākṣasů, ale zadržel ho Maharṣi Pulastya. Počal Vyāsadeva když ho upoutala Satyavatī, která se pak stala ženou Mahārāje Śāntanua. Díky Parāśarově požehnání Satyavatī otěhotněla na dálku. Byl přítomný také u Bhīṣmovy smrti. Byl duchovním mistrem Mahārāje Janaky a velkým oddaným Pána Śivy. Je autorem mnoha védských písem a společenských pokynů.

Gādhi-suta neboli Viśvāmitra: Velký mudrc vládnoucí odříkání a mystickým silám. Je známý jako Gādhi-suta, jelikož jeho otcem byl Gādhi, mocný král provincie Kanyākubja (část Uttara Pradéše). Přestože se narodil jako kṣatriya, díky svým duchovním silám se ještě v tomtéž těle stal brāhmaṇou. Když byl kṣatriyským králem, vyvolal spor s Vasiṣṭhou Munim a ve spolupráci s Magaṅgou Munim vykonal velikou oběť, takže byl schopen zničit Vasiṣṭhovy syny. Stal se velkým yogīnem, ale nepodařilo se mu ovládnout své smysly a byl proto nucen stát se otcem Śakuntaly, překrásné královny světových dějin. Jednou, když byl ještě kṣatriyským králem, navštívil poustevnu Vasiṣṭhy Muniho a dostalo se mu královského přijetí. Viśvāmitra chtěl od Vasiṣṭhy jeho krávu jménem Nandinī a Muni mu ji odmítl dát. Viśvāmitra krávu ukradl, a tak vznikl mezi mudrcem a králem spor. Viśvāmitra byl duchovní silou Vasiṣṭhy poražen, a rozhodl se proto, že se stane brāhmaṇou. Než se stal brāhmaṇou, podstoupil přísné odříkání na břehu Kauśiky. Také on se pokoušel zastavit válku na Kurukṣetře.

Aṅgirā: Jeden ze šesti synů mysli Brahmy a otec Bṛhaspatiho, velkého učeného kněze polobohů na nebeských planetách. Narodil se ze símě Brahmājīho daného ohnivému uhlíku. Utathya a Saṁvarta jsou jeho synové. Je řečeno, že se stále věnuje odříkání a zpívání svatého jména Pána na místě zvaném Alokānanda na břehu Gangy.

Paraśurāma: viz Śrīmad-Bhāgavatam 1.9.6.

Utathya: Jeden ze tří synů Maharṣiho Aṅgiry. Byl duchovním mistrem Mahārāje Mandhāty. Oženil se s Bhadrou, dcerou Somy (Měsíce). Varuṇa unesl jeho ženu Bhadru a aby oplatil tento přestupek boha vod, vypil všechnu vodu světa.

Medhātithi: Starý mudrc dávných časů. Člen shromáždění nebeského krále Indradeva. Jeho synem byl Kaṇva Muni, který v lese vychoval Śakuntalu. Byl povýšen na nebeskou planetu tím, že přísně dodržoval pravidla života v ústraní (vānaprastha).

Devala: Velká autorita jako Nārada Muni a Vyāsadeva. Jeho vážené jméno je na seznamu autorit, které uvádí Bhagavad-gītā, když Arjuna uznal Pána Kṛṣṇu za Nejvyšší Osobnost Božství. Po bitvě na Kurukṣetře se setkal s Mahārājem Yudhiṣṭhirem a byl starším bratrem Dhaumyi, kněze pāṇḍuovské rodiny. Stejně jako to dělají kṣatriyové, dovolil své dceři, aby si vybrala manžela na setkání svayaṁvara, a na obřad byli pozváni všichni svobodní synové ṛṣiů. Podle některých zdrojů to není Asita Devala.

Bhāradvāja: viz Śrīmad-Bhāgavatam 1.9.6.

Gautama: Jeden ze sedmi velkých mudrců vesmíru. Śaradvān Gautama byl jedním z jeho synů. Členové dynastie Gautama-gotra jsou dnes buď potomky jeho rodiny nebo členy jeho učednické posloupnosti. Brāhmaṇové, kteří se hlásí ke Gautama-gotře, jsou obvykle rodinnými potomky, a kṣatriyové a vaiśyové, kteří se hlásí ke Gautama-gotře, jsou členy jeho učednické posloupnosti. Byl manželem slavné Ahalyi, která se změnila v kámen, když jí Indradeva, král nebes, dělal nemravné návrhy. Ahalyu osvobodil Pán Rāmacandra. Gautama byl dědem Kṛpācāryi, jednoho z hrdinů bitvy na Kurukṣetře.

Maitreya: Velký ṛṣi dávných časů. Byl duchovním mistrem Vidury a velkou náboženskou autoritou. Radil Dhṛtarāṣṭrovi, aby udržoval s Pāṇḍuovci dobré vztahy. Duryodhana s tím nesouhlasil a proto byl od něho proklet. Setkal se s Vyāsadevem a vedl s ním náboženské rozpravy.

1.19.11

Verš

anye ca devarṣi-brahmarṣi-varyā
rājarṣi-varyā aruṇādayaś ca
nānārṣeya-pravarān sametān
abhyarcya rājā śirasā vavande

Synonyma

anye — mnozí jiní; ca — také; devarṣi — svatí polobozi; brahmarṣi — svatí brāhmaṇové; varyāḥ — přední; rājarṣi-varyāḥ — přední svatí králové; aruṇa-ādayaḥ — zvláštní vrstva rājarṣiů; ca — a; nānā — mnoho jiných; ārṣeya-pravarān — vůdčí postavy v dynastiích mudrců; sametān — shromáždili se; abhyarcya — uctíváním; rājā — král; śirasā — poklonil se hlavou k zemi; vavande — přivítal.

Překlad

Bylo tam také mnoho jiných svatých polobohů, králů a zvláštních vladařů zvaných aruṇādayové (zvláštní vrstva rājarṣiů) z různých dynastií mudrců. Když se všichni shromáždili, aby se setkali s králem, Parīkṣit je náležitě přivítal a poklonil se hlavou k zemi.

Význam

Klanět se hlavou k zemi na důkaz úcty k nadřízeným je projevem vynikající etikety, která hosta hluboko v srdci zavazuje. I ten nejhorší hříšník může tímto procesem jednoduše získat prominutí a Mahārāja Parīkṣit, přestože ho všichni ṛṣiové a králové ctili, přivítal všechny velké muže s touto pokornou etiketou, aby byl omluven za všechny své případné přestupky. Každý citlivý člověk obvykle používá v posledním stádiu svého života tuto pokornou metodu, aby dříve než odejde získal odpuštění. Mahārāja Parīkṣit takto pokorně všechny žádal o požehnání, aby se mohl vrátit domů, zpátky k Bohu.

1.19.12

Verš

sukhopaviṣṭeṣv atha teṣu bhūyaḥ
kṛta-praṇāmaḥ sva-cikīrṣitaṁ yat
vijñāpayām āsa vivikta-cetā
upasthito ’gre ’bhigṛhīta-pāṇiḥ

Synonyma

sukha — šťastně; upaviṣṭeṣu — všichni sedící; atha — načež; teṣu — jim (návštěvníkům); bhūyaḥ — opět; kṛta-praṇāmaḥ — když vzdal své poklony; sva — vlastní; cikīrṣitam — rozhodnutí postit se; yat — kdo; vijñāpayām āsa — přijal; vivikta-cetāḥ — ten, jehož mysl je odpoutaná od světských záležitostí; upasthitaḥ — přítomní; agre — před nimi; abhigṛhīta-pāṇiḥ — pokorně se sepjatýma rukama.

Překlad

Poté, co se všichni ṛṣiové a ostatní pohodlně usadili, král, který před nimi pokorně stál se sepjatýma rukama, jim pověděl o svém rozhodnutí postit se až do své smrti.

Význam

Přestože král byl již rozhodnutý postít se až do smrti na břehu Gangy, pokorným způsobem své rozhodnutí vyjádřil, aby zjistil názory velkých autorit, které tam byly přítomné. Každé rozhodnutí, jakkoliv důležité, by měla potvrdit nějaká autorita. To je zárukou dokonalosti. Znamená to, že monarchové, kteří tehdy vládli Zemi, nebyli nezodpovědnými diktátory. Svědomitě se drželi autoritativních rozhodnutí světců a mudrců v duchu védských příkazů. Mahārāja Parīkṣit jako dokonalý král dodržoval zásady tím, že se radil s autoritami až do posledních dnů svého života.

1.19.13

Verš

rājovāca
aho vayaṁ dhanyatamā nṛpāṇāṁ
mahattamānugrahaṇīya-śīlāḥ
rājñāṁ kulaṁ brāhmaṇa-pāda-śaucād
dūrād visṛṣṭaṁ bata garhya-karma

Synonyma

rājā uvāca — štěstím obdařený král pravil; aho — oh; vayam — my; dhanya-tamāḥ — nejvděčnější; nṛpāṇām — ze všech králů; mahat-tama — velkých duší; anugrahaṇīya-śīlāḥ — vychováváni k tomu, aby dostávali přízeň; rājñām — královského; kulam — řádu; brāhmaṇa-pāda — nohy brāhmaṇů; śaucāt — odhazují po očištění; dūrāt — v dálce; visṛṣṭam — vždy ponechávají; bata — z důvodu; garhya — zavrženíhodné; karma — činnosti.

Překlad

Král, který byl skutečně obdařený štěstím, pravil: Jsme vskutku nejvděčnější ze všech králů, kteří jsou vychováváni dostávat přízeň velkých duší. Vy (mudrci) obvykle pokládáte královský řád za něco zavrženíhodného, co je lépe ponechávat na odlehlém místě.

Význam

Podle náboženských zásad se musí stolice, moč, voda na umývání atd. ponechávat na odlehlém místě. Domácí koupelny, záchody atd. jsou možná vhodným vybavením pro moderní civilizaci, ale nařízení je takové, že mají být stranou od obytných prostor. Tentýž příklad je zde použit ve vztahu ke královskému řádu a těm, kdož postupují zpátky k Bohu. Pán Śrī Caitanya Mahāprabhu řekl, že důvěrný styk s lidmi, kteří manipulují penězi, neboli s králi a vladaři, je pro člověka, který touží po návratu k Bohu, horší než sebevražda. Jinými slovy, transcendentalisté se obvykle nesdružují s lidmi, které příliš okouzluje vnější krása Božího stvoření. Díky pokročilému poznání a duchovní realizaci transcendentalista ví, že tento krásný hmotný svět není ničím jiným, než stínovým odrazem reality, království Boha, a nijak zvlášť ho proto nedojímá královské bohatství nebo něco podobného. V případě Mahārāje Parīkṣita však byla situace jiná. Zdálo se, že krále poslal na smrt nezkušený bráhmanský hoch, ale ve skutečnosti ho volal Pán, aby se k Němu vrátil. Další transcendentalisté, velcí mudrci a mystici, kteří se shromáždili, když se Mahārāja Parīkṣit začal postit před svou smrtí, ho chtěli spatřit, protože se vracel zpátky k Bohu. Mahārāja Parīkṣit také chápal, že všichni shromáždění mudrci byli vlídní k jeho předkům, Pāṇḍuovcům, pro jejich oddanou službu Pánu. Byl proto mudrcům vděčný za to, že se sešli na konci jeho života, a cítil, že za to vše vděčí velikosti svých dávných předků. Byl tedy pyšný na to, že je potomkem tak velkých oddaných. Taková pýcha na oddané Pána se jistě liší od nafoukané ješitnosti z hmotného blahobytu. To první je realita, zatímco to druhé je falešné a prázdné.

1.19.14

Verš

tasyaiva me ’ghasya parāvareśo
vyāsakta-cittasya gṛheṣv abhīkṣṇam
nirveda-mūlo dvija-śāpa-rūpo
yatra prasakto bhayam āśu dhatte

Synonyma

tasya — jeho; eva — jistě; me — moje; aghasya — hříšného; parā — transcendentální; avara — světský; īśaḥ — vládce, Nejvyšší Pán; vyāsakta — nadmíru připoutaný; cittasya — mysli; gṛheṣu — k rodinným záležitostem; abhīkṣṇam — vždy; nirveda-mūlaḥ — zdroj odpoutanosti; dvija-śāpa — prokletí od brāhmaṇy; rūpaḥ — podoba; yatra — kde; prasaktaḥ — ten, kdo je postižen; bhayam — strach; āśu — velice brzy; dhatte — nastane.

Překlad

Vládce transcendentálních a hmotných světů, Nejvyšší Osobnost Božství, mne milostivě přemohl v podobě brāhmaṇovy kletby. Byl jsem příliš připoutaný k rodinnému životu, a Pán, aby mne zachránil, se přede mnou proto zjevil v takové podobě, že už jen ze strachu se odpoutám od světa.

Význam

Přestože se Mahārāja Parīkṣit narodil v rodině velkých oddaných, Pāṇḍuovců, a přestože byl dobře vychovávaný k transcendentální připoutanosti ve společnosti Pána, svody světského rodinného života pro něho byly přesto tak silné, že jeho pouta musela být přeseknuta plánem Pána. Pán takto přímo jedná pouze v případě, že se jedná o zvláštního oddaného. Mahārāja Parīkṣit to chápal prostřednictvím přítomnosti předních transcendentalistů celého vesmíru. Pán je vždy se Svými oddanými, a proto přítomnost velkých světců naznačuje Jeho přítomnost. Král tedy uvítal přítomnost velkých ṛṣiů jako známku přízně Nejvyššího Pána.

1.19.15

Verš

taṁ mopayātaṁ pratiyantu viprā
gaṅgā ca devī dhṛta-cittam īśe
dvijopasṛṣṭaḥ kuhakas takṣako vā
daśatv alaṁ gāyata viṣṇu-gāthāḥ

Synonyma

tam — z toho důvodu; mā — mě; upayātam — odevzdal se; pratiyantu — přijměte mě; viprāḥ — ó brāhmaṇové; gaṅgā — matka Ganga; ca — také; devī — přímá představitelka Pána; dhṛta — vzal do; cittam — srdce; īśe — Pánovi; dvija-upasṛṣṭaḥ — stvořené brāhmaṇou; kuhakaḥ — něco magického; takṣakaḥ — okřídlený had; vā — nebo; daśatu — ať uštkne; alam — bez další prodlevy; gāyata — prosím pokračujte ve zpívání; viṣṇu-gāthāḥ — vyprávění o skutcích Viṣṇua.

Překlad

Ó brāhmaṇové, přijměte mě prosím jako zcela odevzdanou duši a nechť matka Ganga, představitelka Pána, mě přijme také tak, neboť jsem již pojal lotosové nohy Pána do svého srdce. Nechť mě okřídlený had — nebo jakýkoliv brāhmaṇův magický výtvor — uštkne okamžitě. Má jediná touha je, abyste pouze všichni pokračovali v opěvování skutků Pána Viṣṇua.

Význam

Jakmile se člověk zcela odevzdá lotosovým nohám Nejvyššího Pána, vůbec se nebojí smrti. Atmosféra vytvořená přítomností velkých oddaných Pána na břehu Gangy a tím, že se Mahārāja Parīkṣit úplně odevzdal lotosovým nohám Pána, bylo pro krále dostatečnou zárukou, že se vrátí zpátky k Bohu. Zcela se tak zbavil strachu ze smrti.

1.19.16

Verš

punaś ca bhūyād bhagavaty anante
ratiḥ prasaṅgaś ca tad-āśrayeṣu
mahatsu yāṁ yām upayāmi sṛṣṭiṁ
maitry astu sarvatra namo dvijebhyaḥ

Synonyma

punaḥ — opět; ca — a; bhūyāt — nechť se stane; bhagavati — Pánu Śrī Kṛṣṇovi; anante — který má neomezenou energii; ratiḥ — přitahující; prasaṅgaḥ — společnost; ca — také; tat — Jeho; āśrayeṣu — s těmi, kteří jsou Jeho oddanými; mahatsu — v hmotném stvoření; yām yām — kdekoliv; upayāmi — mohu; sṛṣṭim — narodit se; maitrī — přátelský vztah; astu — nechť; sarvatra — všude; namaḥ — mé poklony; dvijebhyaḥ — brāhmaṇům.

Překlad

Klaním se vám všem, ó brāhmaṇové, a modlím se, pokud se budu muset znovu narodit v hmotném světě, abych měl úplnou oddanost k neomezenému Pánu Kṛṣṇovi, společnost Jeho oddaných a přátelské vztahy se všemi živými bytostmi.

Význam

Mahārāja Parīkṣit zde vysvětluje, že oddaný Pána je jedinou dokonalou živou bytostí. Oddaný Pána není ničí nepřítel, přestože on sám může mít mnoho nepřátel. Oddaný Pána se nerad sdružuje s neoddanými, i když vůči nim necítí žádné nepřátelství. Touží po společnosti oddaných Pána. To je naprosto přirozené, protože “vrána k vráně sedá”. A nejdůležitějším posláním oddaného je mít úplnou oddanost k Pánu Śrī Kṛṣṇovi, otci všech živých bytostí. Stejně jako dobrý syn svého otce se chová přátelsky ke všem svým bratrům, tak také oddaný Pána, který je dobrým synem svrchovaného otce, Pána Kṛṣṇy, vidí všechny ostatní živé bytosti ve vztahu s nejvyšším otcem. Snaží se přivést namyšlené a vzpurné syny zpátky k rozumu a přesvědčit je, aby znovu uznali Boha jako svrchovaného otce. Mahārāja Parīkṣit se jistě vracel zpátky k Bohu, ale i kdyby se nakonec nevrátil, modlil se za takový život, jaký je nejdokonalejším způsobem existence v hmotném světě. Čistý oddaný si nepřeje společnost velké osobnosti jako je Brahmā, ale dává přednost nepatrné živé bytosti, pokud je tato bytost oddaná Pánu.

1.19.17

Verš

iti sma rājādhyavasāya-yuktaḥ
prācīna-mūleṣu kuśeṣu dhīraḥ
udaṅ-mukho dakṣiṇa-kūla āste
samudra-patnyāḥ sva-suta-nyasta-bhāraḥ

Synonyma

iti — takto; sma — jako v minulosti; rājā — král; adhyavasāya — trpělivost; yuktaḥ — zaměstnaný; prācīna — východní; mūleṣu — s kořenem; kuśeṣu — na rohoži z trávy kuśa; dhīraḥ — sebeovládnutý; udaṅ-mukhaḥ — čelem na sever; dakṣiṇa — na jižním; kūle — břehu; āste — umístěný; samudra — moře; patnyāḥ — jeho manželka (Ganga); sva — vlastní; suta — syn; nyasta — předal; bhāraḥ — starost o vládu.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit pak s dokonalým sebeovládáním usedl na rohož ze stébel trávy, jejíž kořeny směřovaly k východu. Umístil ji na jižním břehu Gangy a posadil se čelem na sever. Předtím ještě předal starost o království svému synovi.

Význam

Řeka Ganga je oslavována jako manželka moře. Rohož ze stébel trávy kuśa se pokládá za posvátnou, pokud se tráva vytáhne ze země i s kořenem, a je-li položena tak, že kořen směřuje na východ, pokládá se to za příznivé. Sedět čelem na sever je pro dosažení duchovního úspěchu ještě příznivější. Před odchodem z domova předal Mahārāja Parīkṣit starost o vládu svému synovi, a tak byly všechny podmínky připraveny.

1.19.18

Verš

evaṁ ca tasmin nara-deva-deve
prāyopaviṣṭe divi deva-saṅghāḥ
praśasya bhūmau vyakiran prasūnair
mudā muhur dundubhayaś ca neduḥ

Synonyma

evam — takto; ca — a; tasmin — přitom; nara-deva-deve — na královo; prāya-upaviṣṭe — držení půstu až do smrti; divi — na obloze; deva — polobozi; saṅghāḥ — ti všichni; praśasya — chválící tento čin; bhūmau — na Zemi; vyakiran — shazovali; prasūnaiḥ — květy; mudā — z radosti; muhuḥ — neustále; dundubhayaḥ — nebeské bubny; ca — také; neduḥ — hráli.

Překlad

Takto král Mahārāja Parīkṣit usedl, aby se až do smrti postil. Polobozi z vyšších planet chválili královo jednání a z radosti neustále shazovali na Zemi květy a hráli na nebeské bubny.

Význam

Ještě v době Mahārāje Parīkṣita existovala meziplanetární komunikace a zpráva o tom, že se Mahārāja Parīkṣit bude do smrti postit, aby získal spasení, došla na vyšší planety v nebi, kde žijí inteligentní polobozi. Polobozi žijí ve větším přepychu než lidské bytosti, ale všichni jsou poslušní příkazů Nejvyššího Pána. Na nebeských planetách není nikdo ateista nebo nevěřící. Chválí proto každého oddaného Pána na povrchu Země a v případě Mahārāje Parīkṣita měli velkou radost a na důkaz úcty proto zasypávali Zemi květy a hráli na nebeské bubny. Polobůh nachází potěšení v tom, když vidí, jak se někdo vrací zpátky k Bohu. Má vždy radost z oddaných Pána do té míry, že jim svými adhidaivickými silami ve všech směrech pomáhá. A toto jejich jednání na oplátku potěší Pána. Mezi Pánem, polobohy a oddanými Pána na Zemi existuje neviditelný řetěz dokonalé spolupráce.

1.19.19

Verš

maharṣayo vai samupāgatā ye
praśasya sādhv ity anumodamānāḥ
ūcuḥ prajānugraha-śīla-sārā
yad uttama-śloka-guṇābhirūpam

Synonyma

maharṣayaḥ — velcí mudrci; vai — samozřejmě; samupāgatāḥ — tam shromáždění; ye — ti, kteří; praśasya — chválou; sādhu — zcela v pořádku; iti — takto; anumodamānāḥ — všichni schvalující; ūcuḥ — řekli; prajā-anugraha — dělající dobro živým bytostem; śīla-sārāḥ — kvalitativně mocní; yat — protože; uttama-śloka — ten, koho velebí vybrané básně; guṇa-abhirūpam — stejně krásný jako božské vlastnosti.

Překlad

Všichni velcí mudrci, kteří tam byli shromážděni, rovněž chválili rozhodnutí Mahārāje Parīkṣita a vyjádřili svůj souhlas slovy “výborně, výborně”. Všichni mudrci mají přirozený sklon konat dobro obyčejným lidem, protože všichni mají kvalitativní síly Nejvyššího Pána. Byli proto velice potěšeni, když viděli Mahārāje Parīkṣita, oddaného Pána, a promluvili následovně.

Význam

Přirozená krása živé bytosti se ukáže až na úrovni oddané služby. Mahārāja Parīkṣit byl naprosto připoutaný k Pánu Kṛṣṇovi a když to shromáždění mudrci viděli, potěšilo je to a svůj souhlas vyjádřili slovy “výborně, výborně”. Takoví mudrci mají přirozené sklony pomáhat obyčejným lidem a když vidí, že osobnost jako byl Mahārāja Parīkṣit dělá pokroky v oddané službě, jejich radost nezná mezí a udílejí veškerá požehnání, která jsou v jejich silách. Oddaná služba Pánu je tak blahodárná, že všichni polobozi a mudrci včetně Pána Samotného mají z oddaného radost, a oddaný proto shledává vše příznivým. Z cesty aktivního oddaného je vše nepříznivé odstraněno. Setkání všech velkých mudrců v době smrti bylo pro Mahārāje Parīkṣita jistě prospěšné a takzvaná kletba od bráhmanského chlapce byla pro něj požehnáním.

1.19.20

Verš

na vā idaṁ rājarṣi-varya citraṁ
bhavatsu kṛṣṇaṁ samanuvrateṣu
ye ’dhyāsanaṁ rāja-kirīṭa-juṣṭaṁ
sadyo jahur bhagavat-pārśva-kāmāḥ

Synonyma

na — není; vā — jako; idam — toto; rājarṣi — svatý král; varya — hlavní; citram — udivující; bhavatsu — vám všem; kṛṣṇam — Pán Kṛṣṇa; samanuvrateṣu — těm, kteří se drží přísně Jeho pokynů; ye — kdo; adhyāsanam — usazený na trůnu; rāja-kirīṭa — helmice králů; juṣṭam — ozdobený; sadyaḥ — okamžitě; jahuḥ — vzdal se; bhagavat — Osobnost Božství; pārśva-kāmāḥ — s přáním dosáhnout společnosti.

Překlad

(Mudrci řekli:) Ó vůdče všech svatých králů pāṇḍuovské dynastie, kteří se přísně drží pokynů Pána Śrī Kṛṣṇy! Vůbec nás neudivuje, že ses vzdal svého trůnu, který zdobí helmice mnoha králů, abys dosáhl věčné společnosti Osobnosti Božství.

Význam

Pošetilí politici, kteří si drží svá vládní místa, si myslí, že jejich dočasná místa jsou nejvyšším hmotným výdobytkem v životě, a proto na nich lpí až do posledního okamžiku a nevědí, že nejvyšším životním úspěchem je dosáhnout osvobození a stát se jedním z Pánových společníků v Jeho věčné říši. Tomuto cíli je určen lidský život. Pán nás mnohokrát ujišťuje v Bhagavad-gītě, že návrat k Bohu do Jeho věčné říše je tím nejvyšším, čeho můžeme dosáhnout. Prahlāda Mahārāja řekl ve svých modlitbách k Pánu Nṛsiṁhovi: “Ó můj Pane, velice se bojím materialistického života a nemám žádný strach z Tvé nynější hrozivé podoby jako Nṛsiṁhadeva. Tento materialistický život je jako mlýnský kámen, který nás drtí. Poklesli jsme do tohoto hrozného víru rozbouřených vln života, a proto se, můj Pane, modlím k Tvým lotosovým nohám, abys mne zavolal zpět do Své věčné říše jako jednoho ze Svých služebníků. To je vrcholem osvobození z materialistického života. S tímto materialistickým životem mám velice trpkou zkušenost. Ve všech životních druzích, ve kterých jsem se narodil, jsem kvůli svým vlastním činnostem bolestivě prožíval dvě věci—odloučení od milovaného a setkávání se s nechtěným — a abych se z toho nějak vyléčil, uchýlil jsem se k činnostem, které byly ještě nebezpečnější než nemoc samotná. Trmácím se tak bez cíle z místa na místo jeden život za druhým, a modlím se proto k Tobě, abys mi poskytl úkryt u Svých lotosových nohou.”

Pāṇḍuovští králové, kteří předčí mnoho světců světa, znali trpké výsledky materialistického života. Nikdy se nenechali unášet září královského trůnu, který jim patřil, a vždy čekali na příležitost, kdy je Pán zavolá, aby přišli do Jeho věčné společnosti. Mahārāja Parīkṣit byl důstojným vnukem Mahārāje Yudhiṣṭhira. Mahārāja Yudhiṣṭhira odevzdal královský trůn svému vnukovi a podobně Mahārāja Parīkṣit, vnuk Mahārāje Yudhiṣṭhira, odevzdal trůn svému synovi Janamejayovi. Takto jednali všichni králové dynastie, protože všichni se přísně drželi linie Pána Kṛṣṇy. Oddané Pána tedy nikdy neokouzluje záře materialistického života. Oddaní žijí nestranně, nepřipoutaní k předmětům falešného a iluzorního materialismu.

1.19.21

Verš

sarve vayaṁ tāvad ihāsmahe ’tha
kalevaraṁ yāvad asau vihāya
lokaṁ paraṁ virajaskaṁ viśokaṁ
yāsyaty ayaṁ bhāgavata-pradhānaḥ

Synonyma

sarve — všichni; vayam — z nás; tāvat — dokud; iha — na tomto místě; āsmahe — zůstaneme; atha — načež; kalevaram — tělo; yāvat — do té doby; asau — král; vihāya — opustí; lokam — planeta; param — nejvyšší; virajaskam — zcela prostá světského znečištění; viśokam — zcela prostá veškerého nářku; yāsyati — vrací se; ayam — tento; bhāgavata — oddaný; pradhānaḥ — vůdčí.

Překlad

Všichni zde budeme čekat do té doby, dokud se velký oddaný Pána, Mahārāja Parīkṣit, nevrátí na nejvyšší planetu, která je zcela prostá všeho světského znečištění a veškerého nářku.

Význam

Za hranicemi hmotného stvoření, které se přirovnává k mraku na obloze, se nachází paravyoma neboli duchovní nebe, plné planet zvaných Vaikuṇṭhy. Tyto vaikuṇṭhské planety mají také různá jména: Puruṣottamaloka, Acyutaloka, Trivikramaloka, Hṛṣīkeśaloka, Keśavaloka, Aniruddhaloka, Mādhavaloka, Pradyumnaloka, Saṅkarṣaṇaloka, Śrīdharaloka, Vāsudevaloka, Ayodhyāloka, Dvārakāloka a mnoho miliónů dalších duchovních lok, na nichž vládne Osobnost Božství, a všechny živé bytosti jsou tam osvobozené duše s duchovními těly, která jsou stejně dobrá jako je tělo Pána. Neexistuje tam hmotné znečištění; vše je tam duchovní, a proto tam objektivně není proč naříkat. Obyvatelé jsou plní transcendentální blaženosti a neznají zrození, smrt, stáří a nemoc. A mezi všemi výše uvedenými Vaikuṇṭhalokami existuje jedna nejvyšší loka, která se nazývá Goloka Vṛndāvana a je sídlem Pána Śrī Kṛṣṇy a Jeho zvláštních společníků. Mahārājovi Parīkṣitovi bylo předurčeno dosáhnout právě této loky a shromáždění velcí ṛṣiové to předpověděli. Rozmlouvali mezi sebou o velkém odchodu velkého krále a chtěli ho vidět až do jeho posledního okamžiku, protože už nikdy takového velkého oddaného Pána neuvidí. Když velký oddaný Pána odchází, není nad čím naříkat, protože oddanému je předurčeno, že vstoupí do království Boha. Je však rozhodně smutné, že nám takový velký oddaný odchází z očí, a máme plné právo naříkat. Stejně jako je vzácné vidět našima současnýma očima Pána, tak je vzácné vidět velké oddané. Velcí ṛṣiové se proto správně rozhodli, že zůstanou na místě až do posledního okamžiku.

1.19.22

Verš

āśrutya tad ṛṣi-gaṇa-vacaḥ parīkṣit
samaṁ madhu-cyud guru cāvyalīkam
ābhāṣatainān abhinandya yuktān
śuśrūṣamāṇaś caritāni viṣṇoḥ

Synonyma

āśrutya — hned po vyslechnutí; tat — to; ṛṣi-gaṇa — shromáždění mudrci; vacaḥ — hovořící; parīkṣit — Mahārāja Parīkṣit; samam — nestranný; madhu-cyut — sladké poslouchat; guru — vážný; ca — také; avyalīkam — dokonale pravdivý; ābhāṣata — řekl; enān — oni všichni; abhinandya — blahopřál; yuktān — vhodně předložené; śuśrūṣamāṇaḥ — toužící naslouchat; caritāni — činnosti; viṣṇoḥ — Osobnosti Božství.

Překlad

Vše, co řekli velcí mudrci, bylo velice sladké slyšet, plné významu a vhodně podané jako dokonalá pravda. Po vyslyšení jejich slov tedy Mahārāja Parīkṣit, který toužil naslouchat o činnostech Pána Śrī Kṛṣṇy, Osobnosti Božství, velkým mudrcům blahopřál.

1.19.23

Verš

samāgatāḥ sarvata eva sarve
vedā yathā mūrti-dharās tri-pṛṣṭhe
nehātha nāmutra ca kaścanārtha
ṛte parānugraham ātma-śīlam

Synonyma

samāgatāḥ — shromáždili; sarvataḥ — ze všech směrů; eva — jistě; sarve — vy všichni; vedāḥ — svrchované poznání; yathā — jako; mūrti-dharāḥ — zosobněné; tri-pṛṣṭhe — na planetě Brahmy (která se nachází nad třemi planetárními systémy, tzn. nad vyššími, středními a nižšími světy); na — ne; iha — na tomto světě; atha — poté; na — ani; amutra — na onom světě; ca — také; kaścana — žádný jiný; arthaḥ — zájem; ṛte — kromě jediného; para — jiným; anugraham — dělat dobro; ātma-śīlam — vlastní přirozenost.

Překlad

Král řekl: Ó velcí mudrci, je od vás velice laskavé, že jste se sem všichni sešli ze všech částí vesmíru. Všichni jste stejně dobří jako zosobněné svrchované poznání, které sídlí na planetě nad třemi světy (Satyaloce). V důsledku toho máte přirozený sklon konat dobro všem ostatním, a jen to je vaším jediným zájmem, v tomto životě i v příštím.

Význam

Všech šest vznešených vlastností — bohatství, síla, sláva, krása, poznání a odříkání — jsou původně různé přívlastky Absolutní Osobnosti Božství. Živé bytosti, které jsou nedílnými individuálními částmi Svrchované Bytosti, mají všechny tyto přívlastky do určité míry, která může dosáhnout až sedmdesáti osmi procent. V hmotném světě jsou tyto přívlastky (až po sedmdesát osm procent přívlastků Pána) zastřeny hmotnou energií, stejně jako je slunce zastřené mrakem. Síla zastřeného slunce je značně menší ve srovnání s původní září a stejně tak původní barvu živých bytostí s těmito přívlastky téměř nelze rozeznat. Existují tři planetární systémy, totiž nižší světy, střední světy a vyšší světy. Lidské bytosti na Zemi se nacházejí na počátku středních světů, ale živé bytosti jako je Brahmā a jeho současníci žijí ve vyšších světech, z nichž nejvýše stojí Satyaloka. Obyvatelé Satyaloky jsou plně seznámeni s védskou moudrostí, a tak je mystický mrak hmotné energie zcela rozptýlen. Říká se jim proto zosobněné Vedy. Takové osoby, které si jsou plně vědomy světského i transcendentálního poznání, nemají na světských ani transcendentálních světech žádný zájem. Jsou to oddaní, kteří prakticky po ničem netouží. V pozemském světě nemají co získat a v transcendentálním světě jsou plni sami v sobě. Proč tedy přicházejí do hmotného světa? Sestupují na různé planety jako mesiášové na příkaz Pána, aby vysvobodili pokleslé duše. Na Zemi sestupují a konají dobro pro lidi světa za různých okolností v různých zemích s různými klimatickými podmínkami. Nemají v tomto světě nic jiného do činění, než volat zpátky pokleslé duše, které hnijí v hmotné existenci, oklamány hmotnou energií.

1.19.24

Verš

tataś ca vaḥ pṛcchyam imaṁ vipṛcche
viśrabhya viprā iti kṛtyatāyām
sarvātmanā mriyamāṇaiś ca kṛtyaṁ
śuddhaṁ ca tatrāmṛśatābhiyuktāḥ

Synonyma

tataḥ — jako takový; ca — a; vaḥ — vám; pṛcchyam — to, na co se ptám; imam — toto; vipṛcche — chci se vás zeptat; viśrabhya — důvěryhodní; viprāḥ — brāhmaṇové; iti — takto; kṛtyatāyām — ze všech různých povinností; sarva-ātmanā — každého; mriyamāṇaiḥ — zvláště těch, kteří mají právě zemřít; ca — a; kṛtyam — řádný; śuddham — dokonale správný; ca — a; tatra — v; āmṛśata — k úplnému osvobození; abhiyuktāḥ — hodící se.

Překlad

Ó důvěryhodní brāhmaṇové, ptám se vás nyní na svou bezprostřední povinnost. Prosím, povězte mi po náležitém uvážení, co je opravdovou povinností každého za všech okolností a zvláště toho, kdo má právě zemřít.

Význam

V tomto verši král pokládá učeným mudrcům dvě otázky. První otázkou je, jaká je povinnost každého za všech okolností, a druhou otázkou je, co je zvláštní povinností toho, kdo má velice brzy zemřít. Otázka týkající se umírajícího člověka je z těchto dvou nejdůležitější, protože každý umírá, někdo velice krátce a někdo sto let. Délka života je nepodstatná, ale povinnost umírajícího člověka je velice důležitá. Mahārāja Parīkṣit tyto dvě otázky položil také Śukadevovi Gosvāmīmu po jeho příchodu a prakticky celý Śrīmad-Bhāgavatam, od druhého zpěvu po poslední dvanáctý zpěv, se zabývá těmito dvěma otázkami. Závěr, k němuž se dospělo, je, že posledním slovem co se týče stálé životní povinnosti každého je oddaná služba Pánu Śrī Kṛṣṇovi, jak potvrzuje Pán Samotný v závěru Bhagavad-gīty. Mahārāja Parīkṣit si už byl této skutečnosti vědom, ale chtěl, aby se shromáždění velcí světci k jeho přesvědčení jednohlasně vyjádřili, aby mohl s jejich potvrzením dále plnit svoji povinnost bez jakýchkoliv pochybností. Použil zde slova śuddha neboli to, co je dokonale správné. Pro transcendentální realizaci neboli seberealizaci doporučují různé skupiny filozofů mnoho různých procesů. Některé metody jsou prvotřídní a jiné jsou druhé nebo třetí třídy. Prvotřídní metoda vyžaduje, aby se člověk vzdal všech jiných metod a odevzdal se lotosovým nohám Pána, a byl tak zachráněn od všech hříchů a jejich reakcí.

1.19.25

Verš

tatrābhavad bhagavān vyāsa-putro
yadṛcchayā gām aṭamāno ’napekṣaḥ
alakṣya-liṅgo nija-lābha-tuṣṭo
vṛtaś ca bālair avadhūta-veṣaḥ

Synonyma

tatra — tam; abhavat — objevil se; bhagavān — mocný; vyāsa-putraḥ — syn Vyāsadeva; yadṛcchayā — jako na zavolanou; gām — země; aṭamānaḥ — při cestách po; anapekṣaḥ — bez zájmu; alakṣya — neprojevené; liṅgaḥ — příznaky; nija-lābha — seberealizovaný; tuṣṭaḥ — spokojený; vṛtaḥ — obklopený; ca — a; bālaiḥ — dětmi; avadhūta — zavržený druhými; veṣaḥ — oblečený.

Překlad

V tu chvíli se tam objevil mocný syn Vyāsadeva, který cestoval po zemi bez zájmu a spokojený sám v sobě. Neprojevoval příznaky žádného společenského řádu či životního stavu. Obklopovaly ho ženy a děti a byl oblečený tak, jako kdyby ho druzí zavrhovali.

Význam

Slova bhagavān se někdy používá ve vztahu k určitým velkým oddaným Pána jako byl Śukadeva Gosvāmī. Takové osvobozené duše se nezajímají o záležitosti tohoto hmotného světa, protože jsou spokojené samy v sobě díky velikým výsledkům, jichž dosáhly oddanou službou. Jak bylo vysvětleno dříve, Śukadeva Gosvāmī nikdy nepřijal žádného formálního duchovního mistra ani nepodstoupil žádné formální očistné obřady. Jeho otec Vyāsadeva byl jeho přirozeným duchovním mistrem, protože od něho Śukadeva Gosvāmī uslyšel Śrīmad-Bhāgavatam. Poté dosáhl úplné spokojenosti v sobě. Nezávisel tedy na žádném formálním procesu. Formální procesy jsou nezbytné pro ty, kteří mají dosáhnout stádia úplného osvobození, ale Śrī Śukadeva Gosvāmī už v tomto stavu milostí svého otce byl. Jako od mladého chlapce se od něj očekávalo, že bude náležitě oblečen, ale on chodil nahý a nezajímal se o společenské zvyky. Veřejnost ho zavrhovala a obklopovali ho zvědaví chlapci a ženy, jako kdyby to byl blázen. Objevil se tak na scéně při svých cestách po zemi podle vlastní vůle. Vypadá to, že po dotazu Mahārāje Parīkṣita nebyli velcí mudrci jednotní ve svých závěrech ohledně toho, co je třeba učinit. Existují různé předepsané metody pro duchovní spasení podle různých kvalit různých osob. Konečným cílem života je však dosáhnout nejvyššího stupně dokonalosti v oddané službě Pánu. Stejně jako se liší lékaři, tak i mudrci podávají různé předpisy. To se odehrávalo v době, kdy se na scéně objevil velký a mocný syn Vyāsadeva.

1.19.26

Verš

taṁ dvyaṣṭa-varṣaṁ su-kumāra-pāda-
karoru-bāhv-aṁsa-kapola-gātram
cārv-āyatākṣonnasa-tulya-karṇa-
subhrv-ānanaṁ kambu-sujāta-kaṇṭham

Synonyma

tam — jemu; dvi-aṣṭa — šestnáct; varṣam — let; su-kumāra — jemné; pāda — nohy; kara — ruce; ūru — stehna; bāhu — paže; aṁsa — ramena; kapola — čelo; gātram — tělo; cāru — krásné; āyata — široké; akṣa — oči; unnasa — vysoký nos; tulya — podobné; karṇa — uši; subhru — pěkné obočí; ānanam — tvář; kambu — lastura; sujāta — pěkně stavěný; kaṇṭham — krk.

Překlad

Tomuto synovi Vyāsadeva bylo pouhých šestnáct let. Jeho nohy, ruce, stehna, paže, ramena, čelo a všechny další části jeho těla byly jemně tvarované. Jeho oči byly nádherně široké a jeho nos a uši vysoce zdvižené. Měl velice přitažlivou tvář a jeho krk byl dobře stavěný a nádherný jako lastura.

Význam

Při popisování úctyhodné osobnosti se začíná u nohou a tento systém je ctěn i zde v případě Śukadeva Gosvāmīho. Byl starý pouhých šestnáct let. Úcty se člověku dostává za to, čeho dosáhne, a ne za pokročilý věk. Někdo může být starší svojí zkušeností a ne věkem. Śrī Śukadeva Gosvāmī, který je zde označen jako syn Vyāsadeva, byl svým poznáním zkušenější než všichni mudrci, kteří tam byli přítomni, přestože byl pouze šestnáct let starý.

1.19.27

Verš

nigūḍha-jatruṁ pṛthu-tuṅga-vakṣasam
āvarta-nābhiṁ vali-valgūdaraṁ ca
dig-ambaraṁ vaktra-vikīrṇa-keśaṁ
pralamba-bāhuṁ svamarottamābham

Synonyma

nigūḍha — obalené; jatrum — klíční kosti; pṛthu — široká; tuṅga — vyklenutá; vakṣasam — hruď; āvarta — zatočený; nābhim — pupek; vali-valgu — s pruhy; udaram — břicho; ca — také; dik-ambaram — oblečený všemi směry (nahý); vaktra — kadeřavé; vikīrṇa — rozcuchané; keśam — vlasy; pralamba — prodloužené; bāhum — ruce; su-amara-uttama — nejlepší mezi bohy (Kṛṣṇa); ābham — barva pleti.

Překlad

Jeho klíční kosti byly obalené masem, jeho hruď byla široká a silná, jeho pupek hluboký a na břiše měl nádherné pruhy. Měl dlouhé paže a jeho kadeřavé vlasy mu padaly do jeho nádherné tváře. Byl nahý a barva pleti jeho těla přesně připomínala barvu pleti Pána Kṛṣṇy.

Význam

Jeho tělesné rysy naznačují, že byl jiný než obyčejní lidé. Podle fyziognomických výpočtů jsou všechny znaky, o kterých byla zmínka v souvislosti s popisem tělesných rysů Śukadeva Gosvāmīho, zcela neobyčejné, a jsou typické pro velké osobnosti. Barva pleti jeho těla připomínala barvu pleti Pána Kṛṣṇy, který je nejvyšším ze všech bohů, polobohů a všech živých bytostí.

1.19.28

Verš

śyāmaṁ sadāpīvya-vayo-’ṅga-lakṣmyā
strīṇāṁ mano-jñaṁ rucira-smitena
pratyutthitās te munayaḥ svāsanebhyas
tal-lakṣaṇa-jñā api gūḍha-varcasam

Synonyma

śyāmam — načernalý; sadā — vždy; apīvya — nadměrně; vayaḥ — věk; aṅga — příznaky; lakṣmyā — bohatstvím; strīṇām — něžného pohlaví; manaḥ-jñam — přitažlivý; rucira — nádherný; smitena — usměvavý; pratyutthitāḥ — povstali; te — všichni; munayaḥ — velcí mudrci; sva — vlastních; āsanebhyaḥ — z míst; tat — ti; lakṣaṇa-jñāḥ — odborníci v umění fyziognomie; api — i když; gūḍha-varcasam — skrytá sláva.

Překlad

Byl načernalý a krásný díky svému mládí. Zvláštní krásou svého těla a svými úsměvy skýtal potěšení ženám. Přestože se snažil zakrýt svoji přirozenou slávu, všichni přítomní mudrci velice dobře ovládali umění fyziognomie, a proto ho uctili povstáním ze svých míst.

1.19.29

Verš

sa viṣṇu-rāto ’tithaya āgatāya
tasmai saparyāṁ śirasājahāra
tato nivṛttā hy abudhāḥ striyo ’rbhakā
mahāsane sopaviveśa pūjitaḥ

Synonyma

saḥ — on; viṣṇu-rātaḥ — Mahārāja Parīkṣit (jehož vždy chrání Pán Viṣṇu); atithaye — stát se hostem; āgatāya — ten, jenž tam přišel; tasmai — jemu; saparyām — celým tělem; śirasā — se skloněnou hlavou; ājahāra — vzdal poklony; tataḥ — poté; nivṛttāḥ — ustali; hi — jistě; abudhāḥ — méně inteligentní; striyaḥ — ženy; arbhakāḥ — chlapci; mahā-āsane — vyvýšené místo k sezení; sa — on; upaviveśa — usedl; pūjitaḥ — uctíván.

Překlad

Mahārāja Parīkṣit, známý také jako Viṣṇurāta (ten, jehož vždy chrání Viṣṇu), sklonil hlavu, aby přivítal hlavního hosta, Śukadeva Gosvāmīho. Všechny nevědomé ženy a chlapci ho tehdy přestali doprovázet a Śukadeva Gosvāmī, přijímající úctu ode všech, usedl na své vyvýšené místo.

Význam

Jakmile na setkání přišel Śukadeva Gosvāmī, všichni s výjimkou Śrīly Vyāsadeva, Nārady a několika dalších povstali a Mahārāja Parīkṣit, který byl rád, že může přivítat velkého oddaného Pána, se před ním poklonil se všemi údy svého těla. Śukadeva Gosvāmī si rovněž vyměňoval pozdravy a přijetí objímáním, potřásáním rukama, úklonami a poklonami, zvláště před svým otcem a před Nāradou Munim. Pak mu bylo nabídnuto místo představeného. Když ho takto přijímali králové a mudrci, pouliční chlapci a méně inteligentní ženy, kteří ho doprovázeli, nevycházeli z údivu a začali se bát. Zanechali tedy svého laškování a vše bylo vážné a klidné.

1.19.30

Verš

sa saṁvṛtas tatra mahān mahīyasāṁ
brahmarṣi-rājarṣi-devarṣi-saṅghaiḥ
vyarocatālaṁ bhagavān yathendur
graharkṣa-tārā-nikaraiḥ parītaḥ

Synonyma

saḥ — Śrī Śukadeva Gosvāmī; saṁvṛtaḥ — obklopen; tatra — tam; mahān — velkými; mahīyasām — z největších; brahmarṣi — světec mezi brāhmaṇy; rājarṣi — světec mezi králi; devarṣi — světec mezi polobohy; saṅghaiḥ — v jejich shromáždění; vyarocata — hoden; alam — schopný; bhagavān — mocný; yathā — jako; induḥ — Měsíc; graha — planety; ṛkṣa — nebeská tělesa; tārā — hvězdy; nikaraiḥ — v jejich společnosti; parītaḥ — obklopen.

Překlad

Śukadeva Gosvāmīho pak obklopili svatí mudrci a polobozi stejně jako Měsíc obklopují hvězdy, planety a jiná nebeská tělesa. Jeho přítomnost byla oslňující a všichni mu vzdávali úctu.

Význam

Na velkém shromáždění svatých osobností byl brahmarṣi Vyāsadeva, devarṣi Nārada, velký vládce kṣatriyských králů Paraśurāma atd. Někteří z nich byli mocnými inkarnacemi Pána. Śukadeva Gosvāmī nebyl ani brahmarṣi, ani rājarṣi či devarṣi a nebyl ani inkarnací jako Nārada, Vyāsa či Paraśurāma. Přesto se mu dostávalo více úcty než všem ostatním. To znamená, že oddaný Pána je ve světě více ctěn než Pán Samotný. Nikdy bychom proto neměli snižovat důležitost oddaného jako byl Śukadeva Gosvāmī.

1.19.31

Verš

praśāntam āsīnam akuṇṭha-medhasaṁ
muniṁ nṛpo bhāgavato ’bhyupetya
praṇamya mūrdhnāvahitaḥ kṛtāñjalir
natvā girā sūnṛtayānvapṛcchat

Synonyma

praśāntam — dokonale uklidněný; āsīnam — sedící; akuṇṭha — bez zdráhání; medhasam — ten, který má dostatek inteligence; munim — velkému mudrcovi; nṛpaḥ — král (Mahārāja Parīkṣit); bhāgavataḥ — velký oddaný; abhyupetya — přistoupil k němu; praṇamya — poklonil se; mūrdhnā — hlavou; avahitaḥ — náležitě; kṛta-añjaliḥ — se sepjatýma rukama; natvā — zdvořile; girā — slovy; sūnṛtayā — sladkým hlasem; anvapṛcchat — tázal se.

Překlad

Mudrc Śrī Śukadeva Gosvāmī seděl dokonale klidný, inteligentní a připravený odpovídat bez váhání na jakékoliv otázky. Velký oddaný Mahārāja Parīkṣit k němu přistoupil, vzdal mu úctu tím, že se před ním poklonil, a zdvořile se ho tázal sladkými slovy a se sepjatýma rukama.

Význam

Toto gesto Mahārāje Parīkṣita, který se ptal mistra, je podle příkazů písem zcela na místě. Chceme-li pochopit transcendentální vědu, písma nám přikazují, abychom se pokorně obrátili na duchovního mistra. Mahārāja Parīkṣit byl nyní připraven na svoji smrt a během velice krátké doby — sedmi dnů — se měl seznámit se způsobem, jak vstoupit do království Boha. V takových důležitých případech je zapotřebí, aby se dotyčná osoba obrátila na duchovního mistra. Není třeba vyhledávat duchovního mistra, pokud nechceme řešit životní problémy. Ten, kdo neví, jak klást duchovnímu mistrovi otázky, nemá důvod ho navštěvovat. A kvalifikace duchovního mistra je dokonale projevena v osobě Śukadeva Gosvāmīho. Duchovní mistr i žák, totiž Śrī Śukadeva Gosvāmī a Mahārāja Parīkṣit, dosáhli prostřednictvím Śrīmad-Bhāgavatamu dokonalosti. Śukadeva Gosvāmī se naučil Śrīmad-Bhāgavatam od svého otce Vyāsadeva, ale neměl příležitost ho recitovat. Přednesl Śrīmad-Bhāgavatam před Mahārājem Parīkṣitem a zodpověděl bez zdráhání královy otázky a oba, mistr i žák, tak získali spasení.

1.19.32

Verš

parīkṣid uvāca
aho adya vayaṁ brahman
sat-sevyāḥ kṣatra-bandhavaḥ
kṛpayātithi-rūpeṇa
bhavadbhis tīrthakāḥ kṛtāḥ

Synonyma

parīkṣit uvāca — štěstím obdařený Mahārāja Parīkṣit pravil; aho — oh; adya — dnes; vayam — my; brahman — ó brāhmaṇo; sat-sevyāḥ — způsobilý sloužit oddanému; kṣatra — vládnoucí třída; bandhavaḥ — přátelé; kṛpayā — tvojí milostí; atithi-rūpeṇa — jako host; bhavadbhiḥ — tebou; tīrthakāḥ — kvalifikováni k tomu, být jako poutní místa; kṛtāḥ — tebou učiněno.

Překlad

Štěstím obdařený Mahārāja Parīkṣit pravil: Ó brāhmaṇo, pouze svojí milostí nás posvěcuješ a jen tím, že jsi zde přítomný jako můj host, nás připodobňuješ k poutním místům. Tvojí milostí můžeme dnes sloužit oddanému, třebaže náležíme k nižší vládnoucí třídě.

Význam

Svatí oddaní jako byl Śukadeva Gosvāmī obvykle nepřicházejí za lidmi, kteří si užívají světa a zvláště ne za členy královského řádu. Mahārāja Pratāparudra byl následovníkem Pána Caitanyi, ale když chtěl Pána vidět, Śrī Caitanya se s ním odmítl setkat, protože to byl král. Pro oddaného, který si přeje jít zpátky k Bohu, jsou dvě věci přísně zakázány: materialisté a ženy. Oddaní úrovně Śukadeva Gosvāmīho proto nikdy nemají zájem navštěvovat krále. V případě Mahārāje Parīkṣita se však jednalo o něco jiného. Byl velkým oddaným, přestože byl král, a proto za ním Śukadeva Gosvāmī přišel na konci jeho života, aby se s ním setkal. Mahārāja Parīkṣit byl velice oddaný a pokorný a cítil se být nehodným potomkem svých velkých kṣatriyských předků, přestože byl stejně velký jako jeho předchůdci. Nekvalifikovaný syn královského řádu se nazývá kṣatra-bandhava, stejně jako nehodný syn brāhmaṇy se nazývá dvija-bandhu nebo brahma-bandhu. Mahārāje Parīkṣita přítomnost Śukadeva Gosvāmīho velice povzbudila. Cítil se tím být posvěcen, neboť přítomnost takového velkého světce promění jakékoliv místo v posvátné poutní místo.

1.19.33

Verš

yeṣāṁ saṁsmaraṇāt puṁsāṁ
sadyaḥ śuddhyanti vai gṛhāḥ
kiṁ punar darśana-sparśa-
pāda-śaucāsanādibhiḥ

Synonyma

yeṣām — na něhož; saṁsmaraṇāt — vzpomínáním; puṁsām — na toto; sadyaḥ — okamžitě; śuddhyanti — očišťuje; vai — jistě; gṛhāḥ — všechny domy; kim — co; punaḥ — potom; darśana — setkání se; sparśa — dotýkání se; pāda — nohy; śauca — mytí; āsana-ādibhiḥ — nabízením místa k sezení atd.

Překlad

Už jen tím, když na tebe vzpomínáme, se naše domy okamžitě posvětí. Co teprve říci o tom, když se s tebou setkáváme, dotýkáme se tě, myjeme tvé svaté nohy a nabízíme ti ve svém domě místo k sezení?

Význam

Význam svatého místa spočívá v tom, že tam jsou přítomni velcí mudrci a světci. Je řečeno, že hříšné osoby chodí na svatá místa a zanechávají tam své hříchy, které se tam hromadí. Přítomnost velkých světců však všechny nahromaděné hříchy odstraní a svaté místo tak zůstává milostí oddaných a světců, kteří tam jsou přítomni, i nadále posvěcené. Pokud se takový světec objeví v domě světských lidí, nahromaděné hříchy těchto světských materialistů budou také jistě neutralizovány. Svatí lidé tedy skutečně nenavštěvují hospodáře s nějakými sobeckými úmysly. Jediným cílem takových světců je posvětit domy hospodářů, kteří by tedy měli být vděčni, když se světci a mudrci objeví u jejich dveří. Hospodář, který nectí tyto svaté řády, se dopouští velkého přestupku. Je přikázáno, že hospodář, který se nepokloní před světcem, musí držet celý den půst, aby svůj velký přestupek odčinil.

1.19.34

Verš

sānnidhyāt te mahā-yogin
pātakāni mahānty api
sadyo naśyanti vai puṁsāṁ
viṣṇor iva suretarāḥ

Synonyma

sānnidhyāt — díky přítomnosti; te — tvé; mahā-yogin — ó velký mystiku; pātakāni — hříchy; mahānti — nenapravitelné; api — přestože; sadyaḥ — ihned; naśyanti — zničeny; vai — jistě; puṁsām — osoby; viṣṇoḥ — jako přítomnost Osobnosti Božství; iva — jako; sura-itarāḥ — jiný než polobozi.

Překlad

Stejně jako ateista nemůže vydržet v přítomnosti Osobnosti Božství, tak také ve tvojí přítomnosti jsou ihned zničeny všechny nenapravitelné hříchy, ó světče, ó veliký mystiku!

Význam

Existují dvě třídy lidských bytostí, a to ateisté a oddaní Pána. Oddaný Pána, jelikož projevuje božské vlastnosti, se nazývá polobůh, zatímco ateista se nazývá démon. Démon nemůže vystát přítomnost Viṣṇua, Osobnosti Božství. Démoni se vždy usilovně snaží zničit Osobnost Božství, ale jakmile se Osobnost Božství zjeví, ať už ve Svém transcendentálním jménu či podobě, vlastnostech, zábavách, příslušenství nebo rozmanitosti, zničeni jsou démoni. Říká se, že duchové nesnesou, když se zpívá svaté jméno Pána. Velcí světci a oddaní Pána jsou na seznamu Jeho příslušenství, a proto jakmile je přítomný svatý oddaný, duchové hříchů jsou ihned zničeni. To je závěr celé védské literatury. Každému se proto doporučuje, aby se sdružoval pouze se svatými oddanými, aby světští démoni a duchové nemohli uplatňovat svůj neblahý vliv.

1.19.35

Verš

api me bhagavān prītaḥ
kṛṣṇaḥ pāṇḍu-suta-priyaḥ
paitṛ-ṣvaseya-prīty-arthaṁ
tad-gotrasyātta-bāndhavaḥ

Synonyma

api — rozhodně; me — mně; bhagavān — Osobnost Božství; prītaḥ — potěšen; kṛṣṇaḥ — Pán; pāṇḍu-suta — synové krále Pāṇḍua; priyaḥ — drahý; paitṛ — ve vztahu k otci; svaseya — synové sestry; prīti — uspokojení; artham — ve věci; tat — jejich; gotrasya — potomka; ātta — přijal; bāndhavaḥ — jako přítele.

Překlad

Pán Kṛṣṇa, Osobnost Božství, který je velice drahý synům krále Pāṇḍua, mě přijal jako jednoho z nich jen proto, aby potěšil Své velké bratrance a bratry.

Význam

Výlučně čistý oddaný Pána slouží zájmům své rodiny daleko lépe než ti, kteří jsou připoutáni k iluzorním rodinným starostem. Lidé jsou obvykle poutáni k rodinným záležitostem a rodinná náklonnost se stává hybnou silou hospodářství celé lidské společnosti. Takové oklamané osoby neví nic o tom, že by mohly lépe sloužit rodině tím, kdyby se staly oddanými Pána. Pán poskytne rodinným členům a potomkům oddaného zvláštní ochranu, a to i tehdy, když jsou neoddaní! Mahārāja Prahlāda byl velký oddaný Pána, ale jeho otec Hiraṇyakaśipu byl velký ateista a prohlašoval se za nepřítele Boha. I přesto se mu však jako otci Mahārāje Prahlāda dostalo spasení. Pán je tak laskavý, že členům rodiny Svého oddaného poskytne veškerou ochranu, a oddaný si proto se svými rodinnými příslušníky nemusí dělat starosti, ani když je v zájmu vykonávání oddané služby opustí. Mahārāja Yudhiṣṭhira a jeho bratři byli syny Kuntī, což byla sestra otce Pána Kṛṣṇy, a Mahārāja Parīkṣit uznává, že Pán Kṛṣṇa nad ním držel ochranou ruku jen proto, že byl jediným vnukem velkých Pāṇḍuovců.

1.19.36

Verš

anyathā te ’vyakta-gater
darśanaṁ naḥ kathaṁ nṛṇām
nitarāṁ mriyamāṇānāṁ
saṁsiddhasya vanīyasaḥ

Synonyma

anyathā — jinak; te — tvoje; avyakta-gateḥ — toho, jehož pohyby jsou neviditelné; darśanam — setkání se; naḥ — pro nás; katham — jak; nṛṇām — lidí; nitarām — zvláště; mriyamāṇānām — těch, kteří mají před svojí smrtí; saṁsiddhasya — toho, jenž je všedokonalý; vanīyasaḥ — dobrovolný příchod.

Překlad

Jak by jinak bylo možné (kdyby tě neinspiroval Pán Kṛṣṇa), aby ses tady dobrovolně objevil, přestože se pohybuješ nepoznán obyčejnými lidmi a pro nás, kteří jsme na pokraji smrti, jsi neviditelný?

Význam

Velkého mudrce Śukadeva Gosvāmīho jistě inspiroval Pán Kṛṣṇa, aby se dobrovolně objevil před Mahārājem Parīkṣitem, velkým oddaným Pána, a obdařil ho učením Śrīmad-Bhāgavatamu. Milostí duchovního mistra a Osobnosti Božství může každý získat zárodek oddané služby Pánu. Duchovní mistr je projeveným zástupcem Pána, který pomáhá k dosažení konečného úspěchu. Ten, kdo není autorizován Pánem, se nemůže stát duchovním mistrem. Śrīla Śukadeva Gosvāmī je autorizovaný duchovní mistr, a Pán ho proto inspiroval, aby se objevil před Mahārājem Parīkṣitem a sdělil mu učení Śrīmad-Bhāgavatamu. Konečného úspěchu, návratu k Bohu, může člověk dosáhnout tehdy, když ho Pán obdaří přízní a pošle mu Svého pravého zástupce. Jakmile oddaný Pána potká pravého zástupce Pána, dostává se mu záruky, že se vrátí zpátky k Bohu hned jak opustí své současné tělo. Závisí to samozřejmě na upřímnosti oddaného samotného. Pán sídlí v srdci všech živých bytostí, a zná proto velice dobře pohyby všech jednotlivých osob. Jakmile zjistí, že určitá duše velice dychtí po návratu zpátky k Bohu, okamžitě pošle Svého pravého zástupce. Upřímný oddaný má tak od Pána zaručen návrat k Bohu. Závěr je ten, že dostat pomoc od pravého duchovního mistra znamená získat přímou pomoc Pána Samotného.

1.19.37

Verš

ataḥ pṛcchāmi saṁsiddhiṁ
yogināṁ paramaṁ gurum
puruṣasyeha yat kāryaṁ
mriyamāṇasya sarvathā

Synonyma

ataḥ — proto; pṛcchāmi — rád bych se zeptal; saṁsiddhim — cesta dokonalosti; yoginām — světců; paramam — nejvyšší; gurum — duchovní mistr; puruṣasya — osoby; iha — v tomto životě; yat — cokoliv; kāryam — povinnost; mriyamāṇasya — toho, kdo se chystá zemřít; sarvathā — jakkoliv.

Překlad

Jsi duchovním mistrem velkých světců a oddaných. Prosím tě proto, abys ukázal cestu dokonalosti všem a zvláště tomu, kdo má právě zemřít.

Význam

Dokud se člověk nechce naprosto otevřeně a upřímně ptát na cestu dokonalosti, nemá žádný důvod chodit za duchovním mistrem. Duchovní mistr není žádnou ozdobou pro domácnost. Materialisté, kteří jdou s módou, někdy zaměstnávají takzvaného duchovního mistra, aniž by z toho měl kdokoliv jakýkoliv prospěch. Falešný duchovní mistr pochlebuje svému takzvanému učedníkovi a oba, mistr i jeho svěřenec, tak spějí nepochybně do pekla. Mahārāja Parīkṣit je ukázkovým učedníkem, protože klade otázky, které jsou v životním zájmu všech lidí a zvláště člověka, který umírá. Otázky Mahārāje Parīkṣita tvoří základ všech tezí Śrīmad-Bhāgavatamu. Podívejme se nyní, jak inteligentně velký mistr odpoví.

1.19.38

Verš

yac chrotavyam atho japyaṁ
yat kartavyaṁ nṛbhiḥ prabho
smartavyaṁ bhajanīyaṁ vā
brūhi yad vā viparyayam

Synonyma

yat — cokoliv; śrotavyam — hodné vyslechnutí; atho — toho; japyam — přednesené; yat — co také; kartavyam — vykonávané; nṛbhiḥ — všemi obyčejnými lidmi; prabho — ó mistře; smartavyam — to, nač je vzpomínáno; bhajanīyam — uctíváníhodné; vā — nebo; brūhi — prosím vysvětli; yad vā — co může být; viparyayam — proti zásadám.

Překlad

Prosím prozraď mi, čemu má člověk naslouchat, o čem zpívat, na co vzpomínat a koho uctívat a také co dělat nemá. To vše mi, prosím, vysvětli.

1.19.39

Verš

nūnaṁ bhagavato brahman
gṛheṣu gṛha-medhinām
na lakṣyate hy avasthānam
api go-dohanaṁ kvacit

Synonyma

nūnam — protože; bhagavataḥ — tebe, který jsi mocný; brahman — ó brāhmaṇo; gṛheṣu — v domech; gṛha-medhinām — hospodářů; na — ne; lakṣyate — jsi vidět; hi — přesně; avasthānam — zůstáváš v; api — dokonce; go-dohanam — podojení krávy; kvacit — vzácně.

Překlad

Ó mocný brāhmaṇo, říká se, že zůstáváš v domech lidí jen tak krátce, že stěží stačí podojit krávu.

Význam

Světci a mudrci v životním stádiu odříkání chodí do domácností v době, kdy hospodáři dojí krávy — brzy ráno — a žádají o trochu mléka. Půl litru čerstvého mléka přímo z vemene stačí nasytit dospělého člověka všemi potřebnými vitamíny, a světci a mudrci proto žijí pouze z mléka. I ten nejchudší hospodář chová alespoň deset krav, z nichž každá dává 12-20 litrů mléka, a nikdo se proto nezdráhá obdarovat mlékem potulné mnichy. Hospodáři mají za povinnost živit světce a mudrce stejně jako své děti. Světec jako byl Śukadeva Gosvāmī tedy zůstával v domech hospodářů jen asi pět minut v ranních hodinách. Jinými slovy, takové světce je v domovech hospodářů velice vzácné vidět, a Mahārāja Parīkṣit se k němu proto modlil, aby ho poučil co nejrychleji. Hospodáři by také měli být dostatečně inteligentní, aby od navštěvujících mudrců získali nějaké transcendentální informace. Nemají od nich pošetile vyžadovat něco, co si mohou koupit na trhu. Takový má být vzájemný vztah mezi světci a hospodáři.

1.19.40

Verš

sūta uvāca
evam ābhāṣitaḥ pṛṣṭaḥ
sa rājñā ślakṣṇayā girā
pratyabhāṣata dharma-jño
bhagavān bādarāyaṇiḥ

Synonyma

sūtaḥ uvāca — Śrī Sūta Gosvāmī řekl; evam — takto; ābhāṣitaḥ — osloven; pṛṣṭaḥ — a požádán; saḥ — on; rājñā — králem; ślakṣṇayā — sladce; girā — jazykem; pratyabhāṣata — začal odpovídat; dharma-jñaḥ — ten, kdo zná zásady náboženství; bhagavān — mocná osobnost; bādarāyaṇiḥ — syn Vyāsadeva.

Překlad

Śrī Sūta Gosvāmī řekl: Král takto oslovil mudrce a otázal se ho vybraným jazykem. Syn Vyāsadeva, velká a mocná osobnost, který znal zásady náboženství, pak začal odpovídat.

Význam

Takto končí Bhaktivedantovy výklady k devatenácté kapitole prvního zpěvu Śrīmad-Bhāgavatamu, nazvané “Příchod Śukadeva Gosvāmīho”.

KONEC PRVNÍHO ZPĚVU

Táto kniha je určená na nekomerčné osobné použitie, nie je predávaná za odplatu slúži na vzdelávanie pravidelnú náboženskú prax hinduistov a/alebo záujemcov o hinduizmus, ktorých pravidelné štúdium posvätných textov súvisiacej literatúry patrí medzi základné náboženské obrady a rituály. V súlade s týmto bežným využitím tohto a súvisiacich diel, ktoré sú zdarma prístupné a distribuované po celom svete, vznikla aj táto digitálna verzia.

Autor knihy: A.C. Bhaktivedanta swami Prabhupada